328 
t o strandnivaaer, som nu ligger 1 <si k r a a i, hævet sterkere inde 
mot det indre. a>v landet end ut© ved ky stranden. Dette 1 var 
vistnok godtgjort for Altens vedkommende! allerede i 1838 og 
1850 av utenlandske forskere, Bravais og Cha mb ers, 
men det var faldt fuldstændig ut av disikussionen herhjemme, 
indtil G. de Geer og jeg uavhængig av hverandre gjenopdaget 
forholdet. 
Det maa antas at storbræen i denne sidste, store istid, naadde 
frem til det store randmorænebelte søndenom Østersjøen, og 
efter diett© har den f a at navn,: den b a 11 is k e (de Geer) eller 
Mecklenburgian (J. G e i k i e). G. de Geer mente op- 
rindelig at br ær an den paa sidierne av den baltiske: istunge laa 
ved r a © t i Norge og det tilsvarende a, 1 p a u s s 1 eika i Fin¬ 
land. Senere har man imidlertid fundet ai den baltiske rand- 
moræne har bøiet op over Jylland 1 , men at retningen søndenfor 
Limfjorden bryter tvert av vestover med moræneryggen, som 
utvilsomt angir sy dr ande n av en mægtig jøkelstrøm ut den 
norske ren de i Skagerak, vistnok med tilsvarende nordlige rand- 
morænedannelser 1 paa, Jæren. 
Forut for den, b a 11 i si k e store istid kan man se at der 
har været en eooidnu mere: voldsom. Bundmoræner kan følges 
utenom Mecklenburg-morænem helt ned til Sachsen, til Lrille- 
rusland, til Holland o. si. v. Denne istid er derfor kaldt S a x- 
onian (Geikie) eller m a k s i m u m ,s i s t i d e n. Meilem de 
tio storistider viser fossilfund at der har været en, meget varm 
i n t e r g 1 a c i a 1 f i d. 
Det er imidlertid ikke meningen vedl denne leilighet at gaa 
ind paa merkerne her' i Norge efter 1 disse tidligere istider. Vi 
skal begynde med, avsmeltningstidem som avslutter den sidste, 
den b a lt i s k e istid. Dette avsnitt kaldte G. de G e e r den 
senglaciale tid. Han antok at Skandinavien hele den tid 
da storbræranden trak sig tilbake fra Nordtyskland til de skandi¬ 
naviske. høifjeld blev holdt siænket til et bestemt iiivaa, avmerket 
ved den „,senglaciale strandlinje^ , som i Norge repræsenteres av 
det øvre hovednivaa av de omtalte hævedé strandlinjer. Dette 
maa. dog betragtes som utelukket. Ikke bare fordi det er utæn- 
kelig at jordskorpen ikke har hævet sig, naar et saa uhyre bræ- 
tryk blev fjernet. Men vi kan i Norge se hvorledes den høie 
strandlinje fører ind mot de høie terrasser inde i fjord- 
