346 
dem brøt op. At dra slutninger alen© paa, griimdlag av observa- 
tioner paa steder som Hel gol and, fyrskib o. 1. er derfor meget 
farlig. Som rimelig kam være, er saa,ledes W ed gol d paa Helgo- 
larnd ikke kommet til sammei resultater 1 som Hegyfoky. Skal 
imidlertid dennes, metode føre til sikrere resultater, saa maa, man 
ha mange observatiomssteder inden hele trækomraådet; derved 
kan til em visi grad bortelimineries, dem usikkerhet som følger' med 
a,ti bygge paa- dem første ankomst, idet mange samtidige data fra 
et større omraade f or ut s lett er em større trækvamdring. 
Hvis man anser trækfuglemesi vandringer som utslag av 
instinkter, saa fører en nærmere betragtning av demme forklaring 
til ispørsmaaleti: Hvorledes: er disse' instinkter opstaat ? eller 
med andre ord : Hvorledesi er i det hele fugletrækket opstaat? 
Englænderen W a 11 a c e , Darwin’» samtidige, har git em for¬ 
klaring, hvor ideem om de mest skikkede» overleven er det av- 
gj ørende. La, os anta — s i el r 1 han — at en gunstig' rugning 
bare kan finde sted inden et givet omraadei, og: at der for 1 reistem 
av aaret ikke findeiSi tilstrækkelig næring her. De fugler, som 
da ikke forlater egnen, vil ha vanskelig for at slaa sig igjem- 
mem. og tilslut døi ut; det samme gjælder dem som ikke 
vandrer ut i ret tid. Hvis, de to gebeter 1 for artens, forfædre 
faldt sammen, men ved, geologiske, og klimatiske forandringer 
gradvis blev forskjellige, kan vi forstaa hvorledes vanen til en 
begyndemde og delvis utvandring til dei rigtige tider 1 av aaret 
tilslut vi Ide bli arvelig og saa rotfæstet, at den blev hvad vi 
kalder instinkt. Wallacé mente, at der 1 paa, forskjellige steder 
av jorden endnu findes alle, overganger' fra tilfældler hvor 1 ruge- 
omraadet og næringsomraadet helt dækker hinamdem, til hvor de 
er fuldstændig adskilt. 
Der har været forskere som, har anset, trækfuglem som den 
typiske fugl; fra, denne, har i tidens løp paa, grundlag av vild- 
farne, individer dannet sig streiffugler og fra disse igjen stand- 
fugler. Dette synest dog at være at sætte saken paa hodet, idet 
man jo maa anta, at de første fugler, som har staat krypdyrene 
nær, har været daaiiige flyvere, altsaa ogsiaa stamdfugler. Det 
primære har 1 saaledes været a,t arten har holdt sig indemfor et 
mindre omraade. Det er da rimelig at bygge videre for diet 
første paa den kjendsigjerning vi endnu kan kontrollere for 
mange dyrearters vedkommende, nemlig at de jevnt utvider 1 sit 
I 
