Om fugletrækket. 
Av Sigurd Johnsen. 
(Foredrag i Bergens biologiske selskap 14de april 1915). 
(Slutning). 
Den klareste utredning av fuglene® trækveier' er git av 
finnen Palmen (1874) paa grundlag' av faunistiske data. Han 
ga,ar ut fra at for at f a,a greie 1 paa, trækket ma,a m,an ikke 
betragte det i sin almindeligliet, men undersøke hver artisi træk¬ 
veier. Som arter, der er særlig skikket, tar Palmen, en del 
arktiske og sub arktiske fugler 1 , hvis, .somineropholdsisteder og 
vinterkvarterer er adskilt ved em. bred sone, hvor de kun fore'- 
kommer under trækket. Netop i denne sone mener' han at man 
paa, grundlag a,v oplysninger cm forekomsten og tidspunktet 
for denne in,a,a kunne følge arten paa dens vandring. Palmén 
kom til et positivt resultat for 1 de 19 arter han tek for sig, og 
mente ogsaa at andre' trækfugler lar sig underordne: under 1 dean. 
Palmén deler trækfuglene i flere grupper: Landtrækfugl, siump- 
trækfugl og vandtrækfugl, alt efter arten a,v den, vei de' følger. 
Vamdtrækfuglene falder igjen i flere typer: a. Ocean- 
trækfugler. b. Kysttrækfugle r (1 i t o r a 1 ei), dier 
igjen dele® i 1) g 1 a, c i a 1 -111 O'r a 1 e, som følger isranden 
eller isdækket kyst; 2) p e 1 a g o -1 i t o r' ale, som følger 1 havets, 
grænsie mot, kontinentet; 3) marin-lito r a, 1 e, hvisi træk¬ 
veier er bestemt veid græmsermei miellem land og vand, (men ikke 
netop de aapne oceaner); 4) is u b m a, r i n -1 i t o> r a 1 e, som føl¬ 
ger kyster og tildels floder 1 j 5) f 1 u v i o -1 i t o r’ a 1 e, hvijff træk¬ 
veier gaar langs, elver 1 og indsjøer, 
Paa, kartet, fig. 6, er indltegnet die flieistei trækveier' •—i væ- 
sentlig marin- og submarin-lit or a,le, —- i Europa, siaaleidesi som 
Palmén tænkte sig demp ved senere arbeider av Menzbier for 
Puslandisi og Eagle-Clarke for 1 Englands, vedkommende er træk- 
veiiene blit forøket i amtal og delvisi git et andet forløp ; hertil 
er der tat hensyn; paa den anden side' er utelatt de fleiste fluvio- 
litorale trækveier. 
22 
