369 
gende' kurve en hel række fremskutt© poster langt frem mot 
kystlandet. Indtrær der en temperatur sænkning tilstrækkelig 
til storbrædannelse, maa utgangspunkternø, „kjernernø“, komme 
ti] at ligge i de tre nævnte hovedfelter 1 østenfor høideaksien, og 
br æranden let naa Skagerakkysten. Bræskillet, den afcsie hvor¬ 
fra det voksende sineoverskud preisser bræis utover til begge sider 1 , 
maa faa sin pladis langt østenfor vandskillet, især nordover. 
Uten at bygge pa.a, disse meteor ologiske forhold var jeg i 
1901 ad en heilt anden, vei kommet til netop samme resultat, at 
overflaten av den sidiste skandinaviske' storbræ ikke som først 
tænkt hadde dannet et' sammenhængendei hvælv med, største 
høidei omtrent, midt paa. længde-aksen omtrent over Jemtland, 
men at den netop haddle særskilte centrer i di s si e. tre 
felter. Jeg gik ut fra to forufssetninger som sandsynlige. 
Først at typiske botn ei r , som er dannet av smaabræer i nun,a.- 
taker, maa, ligge høiere end den samtidige storbræflate, og at den 
sidste storbræ maatte som regel ha visket ut lavere botner fra 
tidligere istider med deres skarpe' sidekanter 1 og urerne og fyldt 
botn-søkkene. Dernæsit at „b a nd“, tverrygger tversi over gjem- 
nemgaaeinde dalfører 1 , ikke vilidiei kunne, holdt sig med tynd tver- 
egg eller ur-ryg, hvisi en jøkel blev drevet frem gjennem skaret.. 
Typiske isiskurede si k a r med jevn avskuret bund eller hyppig 
med aasdannieliser taler 1 omvendt for' at. her 1 har storbræoverflaten 
ligget høiere og en bræstrøm gaat. igjennem. Jeg gjennemgik 
sla a alle m aialebordsbladene i Geogr afis k opmaaling og søkte at 
finde ut høidernei for botner, band og skar. Trods materialets 
store mangelfuldhet viisite det sig nu at de 2—3000' ma.al virkelig 
samlet sig eiter bestemte kurver, men at disise. ikke fulgte', siom jeg 
ventet,, nogenlundie efter landets og storbræens længdeaksiø, men at 
de rundet sig om særskilte, centrer, netop de siamme tre siom jeg 
senere har fundeit efter de meteorologiske forhold : aarstempera- 
tur, islagto vatn og snedække. Billedet vandt i overordentlig 
grad i sikkerhet ved at man ut fra denne bygning av storbræem 
naturlig kunde utlede de indvikleide retninger av s k u r i n g si- 
mørker 1 og blo.kflyt n ing. N a.ar storbræerneisi høidie- 
centrer faldt siaa langt østeinfor høideaksen som Herjedals.- og 
Uapp markskjernernø, maattei vi vestenfor fa.a bræbevægelse, 
skuringsimerker og blokflytning opad bakke. I Langfjeldsfeltet 
blir 1 avstanden mellem bræ- og vandskille mindre, skuringsimer- 
