378 
Som vi vet blev i Danmark „dem ældre steinalder" , kjøkken- 
møddingernei, avløst av dem yngre 1 mega! i tiske, siom uten brud 
føretr over i germansk bronsealder, og som utvilsom førtes' av vor© 
germanske' ættfædre. Til Norge kom denne ny© kultur først i 
overgangstiden til bronsealderen. Den forklaring jeg bar git av 
de antropolog i S' k e motsætninger i Skandinavien, er den 
at urbefolkningen, med den ældrei stemaldersi kultur, bar git 
det kortskalløde element' i vor folkesnmmenisætming, det ind- 
vandrede j orddyrkende folkeslag det langs,kallede, blonde, ger¬ 
manske'. Dett©' stemmer med gravfundene, og det forklarer' at 
det er netop hvor den ældrei veideimandiskultur er rikest utviklet, 
i Danmark mied Skaane i kjøkkeninøddingstid, paa Veistlandet, 
med Jæren som tyngdepunkt, og i Upplamd i motsætning til det 
øvrige Midtsverigø, meid en overgangskultur, og endelig i Ut- 
trøndelagen og i Tromsø stift, og i Norrlamd, med rike arktiske 
fund, at vi vil findei kortskalleeleimemtet sterkest — som maalin- 
gernei viser det — i motsætning til de rene jordbruksbygder paa 
Østlandet og i Midtsverig© (uten Upplamd). Den antropologiske 
hovedmotsætning mellem Østland og Vestland, gaar til slut til- 
bakei paa atpaa-istiden, som fordrev urbefolkningen fra Østlandet 
i ra,-tid,, som jeg antok for 20 aar siden. 
Elt' heldig fund sætter osi istamd til at føiei diet første miøte 
mellem d© to kulturer 1 ind i vor 1 geologiske' historie. Det er 
Kjellmannsi vedl Malmø. I selve den klassiske „litorina- 
vall“ her, bygget op under den postglacial© sænkning, til „tapesi- 
nivaaeth findieS' nedentil mangei rester av „kjøkkemm,øddimg- 
kulturen a , den ældre „baltarktisike“, som svarer til vor Nøstvet, 
med karakteristiske uslepne' flinteredskap, med grove' krusibrott 
0 '. s,. v. Og saa først i det øverste lag med ett, slag alle merker' paa 
den nye megalitiske kultur, flinteøkser slepet' etfter bronseformer, 
ben av husdyr og avtryk av kornarter i de finer©' bræmdte og 
formede 1 lerkar. Overgangen er siaa, brat og uformidlet og siaa 
omfattende, at der 1 umulig kan være tale om en kulturimport, det 
maa, være en nyinidvandring av et nyt folkefærd, vor©' germanske 
j ordbrukemde forfædre med 1 den blonde langskalletype, som nu er 
blit, den overveieudie. At, det, ikke bare, har 1 været en pludsielig 
kulturimport uten nyindvandring, det fremgå,a® ogsiaa, av den 
følgende utvikling, idet vi kan se hvorledesi den ældre befolk¬ 
ning flytter nordover med sit tyngdepunkt, etterhvert som jord¬ 
bruksbefolkningen spreder sig nordover, til det ender med unge 
