liggende parallelt- med den undre begrensningsflate. Disse 
bsanker viser da atter en utpræget opspaltning eiter vertikal- 
planer, saa, hele lavamassen, som paa. de forskjellige steder 
har en mægtighet av 100—200 m., ofte endnu mere, siet fra 
siden, faar en typisk trappetrinsagtig overflateform. Den 
vertikale opspaltning viser ofte en stor reglmæssighet og kan 
gaa over til den vakreste søilestruktur. Søilernes størrelse 
< 'Fi g. 2. Lavarester dækkende sandstenen paa østsiden av Wood Bay. 
(Holtedahl fot.). 
staar da i forhold til lavabænkens tykkelse. De tykke benker 
bestaar av større søiler, dei tyndere av mindre. I en av dø 
nordligste lavatopper paa østsiden av Wood Bay, hvor denne 
søilestruktur er pragtfuldt utviklet, har man avvekslende op- 
over en tyk bænk med 7 m. høie, 2 m. tykke prismer og saa, en 
række tyndere med søiler kun av 1^—2 meters længde. Gjen- 
nemgaaende har søilerne et overordentlig regelmæssig, seks- 
kantet tversnit. 
Avsondringen i disse prismer saavel som avsondringen i 
banker er processer fremkaldt ved lavamassens avkjøling. Der 
