28 
Ved middagstid 1 for en tid siden kom én liten fugl av en 
gulspurvs størrelse- tillidsfuldlt flyvende og slog sig ned i nype- 
kj ærret. Den, var olivemgrøn pa,a, bryst- og ryg, hadde- gra-aagtig 
hode med gulrødlig neb. Halen graa, kløftet. I vingen, saaøs 
randen av en gul fjær, som gik paala-ngs i vingens kant. Det 
var uten tvil grønirisken — populært kal,det svenske, —- fjeld- 
domp-ap her i Røken. Denis systematiske navn er F ring ill a 
c h 1 o r i s — hvilket er mig meddelt av bygdens bedste fugie- 
kjender, hr. præparant B j ø r n s t a d. 
Tam og t-illidsfuld var fuglen; — for den sat længe i busken 
— utelukkende o-pt-at med sit maaltid. Øiensynlig var den sul¬ 
ten • ti d!en spiste nyper i rnindst ^ times t-id i et træk fra 
kl. 1—1^. Gjennemsnitlig medgik der til fortæringen av hver 
frugt ca. 2 minutter —- enkelte krævet over 3 minutters tid før 
de var avspist. 
Fuglen nød sandsynligvis frugte-n med stor appetit. Dog 
var det- ikke nypekjøtet, som- den hadde lagt sin elsk paa, men 
f r ø e n e. Den, plukket dem ut med stor omhyggelighet og 
aapnet dem med 1 sit kegledannede sterke neb. Nu blev det- mig 
forstaaelig, hvorfor den gav sig saa gode stunder. De haardø 
frø har sikk.rt ikke- været saa- lette at bearbeide, derfor tok det 
tid med fortæringen. 
Men morsomt var det at se fuglens iver. Den slæ-ngte 
undertiden frugterne helt- fra, -sig, uten at gi sig tid til at bite 
deim istykker. De var kansike mindre delikate. Flere ganger 
faldt og saa netop aapnede nyper ned paa jorden fra- den. Fuglen 
fløi da og tok dem op igjen og fortsatte paa marken like- ihærdig 
sit- maaltid. 
