42 
(herom mere senere). Baadan var situationen, da Lesser 
8de juni 1905 paa et møte i Charité-selskapet i Berlin kunde 
fremsætte den paa,stand, at den 1 senge søkte frembringer av 
syfilis var funden. Endnu en kort tid forsøkte® reist motstand 
mot denne anskuelse, men motstandernes stemmer' forstummet 
efterhaamden ; og man kan nu si, at undersøkelsen paa. og paa- 
visningen av Spirochaete pallida eir gaat ind som et fast led i 
erkjendelsen av syfilis. 
At gaa nøiere ind paa den forskjellige teknik, som anvendes 
for at paavise spirochaetem, vil i denne opsats komme til at 
føre for langt; her skal alene anføres., at der i aarenes løp er 
angit en række farvemetoder til paa,visning i væskende avson¬ 
dringer som i snitpr separat er, til farvning i død som i levende 
tilstand. Et betydelig fremskridt betegner undersøkelsen i dun¬ 
kelt elt, hvor parasiterne viser sig som bugtede hvite lysende 
slanger paa mørk bund (fig. 3); det samme er tilfældet ved den 
av B u r r i angivne tuschmetode, som fortrinlig egner sig til 
undersøkelse av friskt utvundet materiale. 
Spirochaeterne viser sig som lange traadformige dannelser 
med spisst utløp ende ender og talrike regelmæssige tætstiaaende 
steile korketrækkerformige krumninger; tykkelsen er kon 1 / 4 ;jl, 
mens længden kan naa op til 10—15 ;jl. Antallet av krum¬ 
ninger veksler in den vide grænser; undertiden er der kun 
8.—12 saadanne, men antallet kan gaa op til 26 og mere. 
Eiendommelig er ogsaa dlerns bleke farve (derav adjektivet pal- 
lida 1 ) og den vanskelighet, hvormed den griper farvestoffe. 
Paa end erne findes, ofte tynde traadformige utløpere, som 
muligens spiller en viss rolle, hvor det gjælder for para si ten 
at hore sig ind' i andre legemer (som blodlegemer, karvægger). 
I levendle tilstand utmerker spirochaeterne sig ved sine over¬ 
ordentlig livlige beivægelser, som de undertiden skal kunne 
beholde i op til flere uker i lufttæt avlukkede dækglaspræpara- 
!) Med Sp. pallida maa ikke forveksles den samtidig opdagede Sp. 
refringens; denne er meget grovere og tykkere bygget, har et meget 
mindre antal krumninger og er lettere at paavise. Denne form er temmelig 
banal, den er fundet forholdsvis ofte ogsaa ved ikke syfilitiske kjønslidel- 
ser og i mundhulen under tilsynelatende normale forhold. Interessant er 
det, at samme parasit allerede synes at være fundet og beskrevet i 1837 
av Alfred Donné under betegnelsen Yibrio lineola. 
