43 
ter; i regelen ophører de dog etter 24—48 timer, ikke sjelden 
endnu tidligere. Angaaende den maate, hvorpaa formeringen 
sker, raader der endnu en viss usikkerhet; at en deling paa 
ukjønnet vis finder sted, er sikkert; men der har været og er 
endnu strid 1 om, hvorvidt delingen sker efter længden eller 
paa tvers». Hvorvidt ogsaa kjønslig forplantning forekommer, eir 
endnu usikkert; det har været paastaat (av Kryzstalo- 
w i c z og Si ed 1 e c k i, som, endog har villet findei de fra andre 
protozoer kjemdtei makro- og mikrogameter). Muligens, findeis 
der ogsaa hvilestadier, som vilde passe utmerket til forklaring 
av sygdommens lange latensperioder og degenerationsformer; 
særlig har man fundet de sid,ste hos syke, som har været be¬ 
handlet med det Ehrlichske præparat salvarsan (sei nedenfor). 
Det er allerede nævnt, at inden den levende organisme op- 
holder spirochaeterne sig kun kort tid i det cirkulerendei blod; 
overhodet synes blodet ikke at yde gunstige eksistensbetingelser 
for parasiten. Den hører nærmest til de saakaldte a naé- 
r o b e, mikroorganismer, som trives bedst uten tilgang av sur- 
stof. Rikelig st forekommer den i saftkan aler nes (lymfekarre- 
nes) vægger og lumen, døsutem i bindevævet, som for en stor 
del danner mellem- og forbindelsesteddet mellem de forskjel¬ 
lige vævdele hvorav legemet er opbygget, men selv ikke er 
synderlig høit organisert. Som oftest ligger spirochaeten uten¬ 
for cellerne, men mian har dog fundet den indenfor cellerne i 
visse indvendig© organer; sammenligning med andre kjendte 
dyrøspirochaeter synes at tyde paa, at den kan bore sig ind i 
cellerne. Ved spirochaeten,s ødelæggelse synes opsipisning ved 
s. k. makro ph ager (phagocytose) at spille en vigtig rolle; 
men delvis gaa.r de ogsaa tilgrunde ved d© i legemisvæskerne 
dannede motstoffer, hvorom mere senere under omtalen av blod- 
re akt ionen. 
Med hensyn til spirochaetens stilling inden systemet her¬ 
sker der endnu usikkerhet. Av opdageren S ch audi n n , 
der var en meget anset protozo-forsker og bl. a. ogsaa, har 
studert i Bergen, hævdedes med stor bestemthet, at den mjaatte 
henregnes til protozoerne, og bl. a,, stod' de fra sovøsyken vel- 
kjenditie trypanosomier meget nær. Av senere, forskerei er den 
imidlertid nærmest henført til bakterie,rne; muligens indtar den 
en slags mellem stilling mellem de to grupper. 
