44 
Som det tur de være almiindelig kjerndt spiller inden 
den moderne parasitvidenskap dyrkning av vedkommende snyl¬ 
tende smaaorganisme utenfor det menneskelige legeme en vigtig 
rolle. En saadan dyrkning av syfilis-spirochaeten syntes 
længe uopnaalig; først i 1907 lykkedes det for Levaditi og 
Mac I n t o s h at f.a,a vekst av spiroehaeter i smaa, kollodium- 
sækker, hvori de anbragte spirochaeteholdig syfilitisk materiale 
paa menneskeligt blodserum, og som de saa sydde ind i under- 
Fig. 4. Kulturer av spirochaeter paa hesteblodserum-agar. 
livshulheten hos aper og kaniner. De erholdte kulturer var 
imidlertid urene; det samme gjælder om S c h e r e sichew- 
sky s dyrkninger paa besteblodserum (for a,aret 1909); r en dyrk¬ 
ning lykkedes først (sommeren samme aar) for M ii h 1 e n s, som 
fik isolert en Spirochaeite, som ikke paa no gen maate kunde ad- 
skillesi fra den ved den menneskelige syfilis forekommende og som 
lot sig dyrke videre i 32 generationer (fig. 4). Kulturene bar be¬ 
stemt bevist den ovenfor omtalte formodede anaérobe karakter av 
spirochaeten, saa at tilstedeværelse av luftens surstof strengt har 
