81 
Jeig maa da forutskikke nogen bemer kninger om sandfyk og 
sandslit i sin almiindelighet. 
Sandfyk eller sandflngt opstaar paa steder hvor løs sand 
ligger aapen i dagen uten vegetation eller andet beskyttende 
dække. Sanden maa være tør, om den skal kunne fyke med 
vinden. Den fugtige sand fyker ikke og vindens virkning kan 
derfor ikke naa lavere ned end til det plan, hvortil grundvands- 
standen gjør sig gjældlende. Det bedste middel mot. sandfyk er 
derfor, hvor dertil er anledning, at jevne overflaten og regulere 
eller hæve grundvandsstanden, saa sanden holder sig fugtig. 
Paa den anden side har sandfyk let for at opstaa, hvis grund- 
vandsstanden sænkeis formeget, saa vegetationen visner og san- 
Fig. 1. Ggenstaaende partier av kvabb. Kvitsanden ved Røros. 
den kommer til at ligge bar og tør, f. eks. ved uttapning av 
ferskvand, hvorved den aapne sandbund lægges tør. Eksempler 
her paa har man fra flere steder; de mest. bek] endte «tør være 
Lesijevandets og Orrevandets uttapning. 
Det almindelige er 1 , at bølgerne kaster sand op veid 
kyster nei; denne sand tørkes av solen, og saa kommer paalands- 
vind og storm og fører sanden indover land. Derfor op træ der 
fyksand ofte ved kysterne, f. eks. ved Skagen, ved Warnemunde 
og i vart land paa Jæderen, paa utsiden av Karmøen og paa 
Andiøen. Men der forekommer' ogsiaa fyksandlandskaper i det 
indre av landet, ved tørlagte indsjøer, ved eilvenes bredder eller 
ved aasdannetser og glacialsandmaisser fra, slutten av istiden; 
til de sidstnævnte hører Kvitsanden ved Røros. 
Sanden i fyksandlandskaper lægges av vinden op i avlange 
rygger, s a n d d y n e r, eller i mere uregelmiæssige forhøininger 
