82 
som paa J æ der en kalde® for kuler. I ryggene’ holder sanden 
sig tør og har let, for ved næste storm at, sætte® i bevægeise. 
Der skal naturligvis’ em viss vindstyrke til for at frem- 
bringe sandfyk av nævneværdig betydning, og til en bestemt 
vindstyrke svarer 1 en bestemt kornstørrelse hos sandkornene; 
disse blir derfor sortert under sandfyk paa moget lignende vis 
som i strømmende vand med en bestemt strømhastighet. Rus¬ 
seren N. A. Sokolow (Die Dunen, Berlin 1894) angir, at en 
vindstyrke av 4.5—6.7 m. pr. sek. bevæger sandkorn av indtil 
0'.25 mm.s kornstørrelse', og vindstyrke av 6.7—8.4 m. bevæger 
sand av 0.50 mm., og vindstyrke 9.8—11.4 m. sandkorn a,v 
1.00 mm, . s kornstørrelse; denne vindstyrke svarer omtrent til 
haard kuling og storm, mens der under orkan er notert vind¬ 
hastighet, ialfald i de tropiske strøk, av 35 til 50' m. pr. sek. 
Fyksanden i d ! e danske klitter angives av V. M i 11 h e r s 1 ) 
at ha em kornstørrelse av mellem 0.25 og 0.5 mm., svarende om¬ 
trent til en vindstyrke av 6.5—7 m. i sek. Jeg har selv tat 
prøve a,v fyksand ved Skagen; av denne bestod 99.8 °/ 0 av fin 
sand av kornstørrelsen mellem 0.1 og 0.5 mm. og kun 0.2 °/ 0 I 
av meget fin r and (0.1—0.05 mm.). Fyksand ved Warnemunde 
bestod av 98.3 °/ 0 fin sand (0.1—-0.5), 1.2 °/ 0 av kornstørrelse 0.5 
—1.0 mm. og kun 0.5 °/ 0 av kornstørrelsen 0.05—0.1 mm. Fyk¬ 
sanden paa Jæderem best a ar ogsaa, omtrent utelukkende av fin 
sand av kornstørrelse 0'.1 til 0.5 mm. (Prøve fra Nærlamd 0.1 
—0.5 mm. 100 °/ 0 ; prøve fra Hodne 0.1—0.5 mm. 99.8 °/ 0 , 0'.1 
—0.05 mm,. 0.2 °/ 0 ). Fyksanden ved Røros er litt mere ujevn, idet 
en prøv© fra Kvit sanden indeholdt 72.8 °/ 0 av kornstørrelsen 0.5 
—0.1 mm. og 27.2 °J 0 av kornstørrelsen 0.1—0.05 mm.; en anden 
prøve indeholdt en smule bande av grovere' og finere: bestand¬ 
deler ; men regelen er dog, at ho ve dm ass en av fyksanden har en 
nogenlunde ensartet kornstørrelse:, siom pleier 1 at ligge: mellem 
0.5 og 0.1 mm. Det sir sig selv, at de finere bestanddeler 1 føres 
længer bort med vinden og kommer til avsætning hist og her i 
forsiænkninger og bak høider, hvor der er vindskygge; disse 
bestanddeler spredleisi ho® os sa,a meget, at de 1 ikke danner større 
avleininger, siom med lethet lar sig paavise. Men i steppeland- 
skaper med et tørt og vindig klima vil ogsaa saadanne finere 
!) Sandslebne stens form og dannelse. Medd. fra dansk geol. foren, 
nr. 13. Kjøbenhavn 1907. 
