86 
den sand, der af stormen pressede» ind i hulningen. Flyve- 
sandet rev kanten bort og i forlæmgelse af hulningen utgravede 
det en langagtig remde, dier' blev noget bredere end selve' hullet., 
fordi sandets- bevægelse aldrig har været nøiagtig ensrettet. a 
Denne forklaring gjælder dog kun st ener, som ikke har en ens¬ 
artet sammensætning og derfor veid forvitring faar en hullet 
overflate. Milthers medgir ogsaa, at „i andre tilfælde er det 
ikke saa let paa de friske brudflader at se, hvad der har git 
anledning til den hullede over fl ad es opstaaen“ . 
I virkeligheten er nemlig den smaahullede, chagrinede 
overflate et almindelig fænomen paa. dlei sandslitte stiener; den 
forekommer paa stener av forskjellige stag» bergarter' og kan 
derfor ikke sta,a i forbindelse med bergartens karakter, men ma,a 
være en ei en do mm eligh et ved sandfyket» virkning. Dette fik 
jeg nærmere bestyrket paa Kvitsanden. Paa de her gjenstaaende 
partier av kvabb hadde ogsaa, sandfyket utøvet sin virkning, 
og da dissie opragende forhøininger bestod a,v et temmelig bløtt 
materiale, hadde sandfyket hat, lett- for at erodere. Paa de for 
sandfyket mest utsatte steder viste overflaten sig sterkt ,smaa,- 
hullet med tildel» avlange, traugformede fordypninger, som gik 
i omtrent par al el retning. Saa man nærmere efter pa,a. hver 
enkelt av disse srnaa fordypninger, 1a, man merke til, at de 
hadde form som avtryk efter en forminsket, paa langs gjennem- 
skaaret pære. En noget lignende horisontal pæreform kan op- 
staa hos marine j ættegryter, frembragt ved hvirvlende bevægelse 
av bølgerne, d. e. av en kraft, i horisontal retning. Dette bragte 
mig pia,a den tanke, at de smaia runde, eller avlange fordypnin¬ 
ger i den sandslitte kvabbs overflate maa være opstaat av sand¬ 
korn, som av vinden er blit sat, i hvirvlende! bevægelse. 
Paa samme maate som j ættegryter dannes i fast fjeld under 
fossefald, hvor større eller mindre stener sætte» i hvirvlende 
bevægelse av en vanidlstrøm, paa lignende vis dannes altsaa efter 
min mening den smaahullede overflate paa, sandslitte' stiener ved 
sandkorn, som h virvles rundt av vinden. Den hvirvlende 
bevægelsei kan være opstaat dels derved., at vinden som bekjendt 
i sterk kuling og storm bevæger sig s t ø t v i s, og dels ved til- 
fældige ujevnheter i overflaten. Denne forklaring, som sa,a,vidt 
jeg vet er ny, tur de kunne verifiseres om man paa en storm- 
dag hadde anledning til at iagtta, sandkornenes bevægelse paa 
