90 
sydommer, hvor man længe har hat sterk formodning om deres 
nære sammenhæng med tidligere gjennemgaat syfilis, hvor dog 
egentlig først Wassermann-reaktionen kan siges at have godt¬ 
gjort dette til fnld evidens; det er paralysis generalis (stormands- 
galskap) og rygmarvstæring (tabes). Ved paralyse har man faat 
positiv reaktion i næsten samtlige derpaa undersøkte tilfælde (ca. 
90 %, mange op til 100 °/ 0 ), i tabes ikke fuldt saa konstant, 
men dog i en betragtelig majoritet av de undersøkte (ca. 70 °/ 0 ). 
Det er en selvsagt sak, at komplementbindingsreaktionen til¬ 
tro ds for den forholdsvis korte tid hvori den har været studeret, 
og trods det forholdsvis komplicerte apparat som dens utførelse 
kræver, allerede har vundet en meget stor betydning. Om end 
anvendelsen i sygdomserkjendelsens tjeneste (for „diagnosen u ) spiller 
den mest fremtrædende rolle, har reaktionen ogsaa vist sig meget 
nyttig som veileder ved behandlingen. Her maa imidlertid straks 
gjøres den begrænsning, at man endnu ikke er kommet længer end 
til, at fuldt avgjørende er alene den positive fase av reaktionen; 
angaaende den negative fase kan endnu ikke siges mere end at 
et enkelt negativt utfald ikke kan tages fuldt ut til indtægt; 
først gjentagne gangers negative utfald kan gi en stadig mere 
økende sandsynlighet for, at syfilis ikke er med i spillet. 
Reaktionens betydning har ikke lidt synderlig avbræk ved, 
at dens specificitet for syfilis ikke er absolut, idet samme re¬ 
aktion er fundet i enkelte andre sygdommer, hvor samtidig fore¬ 
komst av syfilis bestemt har kunnet utelukkes. Til disse hører 
den knutede spedalskhets-form, hvor der meget ofte findes positiv 
reaktion, mens den glatte form av sygdommen som regel reagerer 
negativt. Endvidere har man forbigaaende fundet positiv reak¬ 
tion i skarlagensfeber, efter bedøvelser og i enkelte andre syg¬ 
dommer uten at dette dog har formaadd at rokke ved reak¬ 
tionens værd. 
Der har været prøvet forskjellige modifikationer, som skulde 
lette metodens utførelse tildels ved at følge andre veier end de 
oprindelig opgaaede, og som skulde gjøre reaktionen tilgjængelig 
ogsaa for den almindelige praktiserende læge, mens den nu til¬ 
fredsstillende kun kan utføres i et laboratorium. Om dem alle 
gjælder det dog, at de har vist sig at mangle den nødvendige 
sikkerhet. 
