122 
er det kun under siaadamne forholdi, at vi faar anledning til at 
høre noget ly dfæ nomen ledsagende. nordlyset. Hermed' stemmer 
jo ogsaa bergmester Wæmerbergs observatiom, a,t det er „naar 
nordlyset sæmker sig langs marken, at det fører lyd med sig“ . 
Jeg har set igj emnem en, hel del tidligere arbeider om nord¬ 
lys for at findei hvad der er av gamle meddelelser' om nordlys-' 
lyden, og skal nævne noget av det jeg har fundet her 1 . 
Jeg nævntø før en notis fra 1892 i „Naiuren“ om de besva¬ 
relser som Tromholt hadde, faat angaaende denne, nordlyslyd. 
Henne notis fremkom som følge av en diskussion i Chicago- 
bladeti „Skand.inavien“ høsten 1892. Flere personer hadde der 
med bestemthet erklæret at. ha hørt. lyden selv, mens andre igjen 
benegtet dens eksistens. Ogsaa i flere andre gamle aargamger 
av „Naturen“ frnder man meddelelser om nordlyslyden., saaledes 
i 1880, 1883 og 1885. 
Tromholt/is store katalog over nordlys iagttagne i Norge 
indtil 1878 (u tg,it av observator Schroeter) har flere beretninger 
om disse ting. Den ældste og forøvrig litt usikre beretning er 
Absalon Pedersisøns fra dec. 1563. Denne beretning er saa 
morsom, at jeg vil gjenta den. her: 
„Noch vdi fiord lit for Juel saag ieg vdi luchten denne 
syn, huilken som sikede, da klocken var slagen halff otte oc 
vårede til hun var fult nie. Christern Vlff, prouist, oc en gui- 
smed oc begge derisi quinner oc tienistefolk saage det, dia de 
ginge aff Bybadstuffuen. Først skeen maanen klar vdi, øister, 
saa opsette sig offuer maanen en sort sky oc hun syntiisi at. gaa 
høgt op vdi himmelen, ligeruis som jt riiis, oc vårede en god 
stund, sitrax der hoeis. -sette sig en, klar sky skinnende som en 
huid lwgei, oc stode saa baade til hobe en tid lang, dier effter 
som de vore forwisnede, kom «der en sort sky, som var wna- 
turlig sort, mod skyer si nature, huilken som [hav die?] andrei ad¬ 
skillige trefler oc palter med sig paa alle 1 sider, hun kom fra 
synden, oc kom til maanen, oc formørkede. honnomi saa at hand 
miste sit skin saa lenge siom den vårede for honomi, der' den var 
løben om, da b eg ymtes vdi himimlelen i vester røg, ild och luge 
oc spit-ze, den ene imod det an,ned, saa at der gick liud oc brag 
a,ff skinbarligen, og jeg spurdie. forme Christiern Vlff, huad siom 
sustsede, di ieg mente, dtet hafde verit Alreiehstadiselff 1 ), da 
*) o: Møllendalselven ved Bergen. 
