165 
Det er en længe kjendt sak, at åen hunlige kime el le, det 
ubefrugtede egg, i motsiætning til andke celler har mistet 
evnen til at formere sig ved deling; men. det gj en vinder sin 
dølingsevne ved beifrugtningen, som for en ytre betragtning bø- 
staar i at en hånlig kimicelle, spermatozoen, træmger ind 
i egget. D e t b e f r u g t ed e egg kommer slaalødesr til at 
danne grundlaget for utviklingen av det vordende individ. Man 
har ogsiaa længei vidst, at spermatozoen bøstaar av to væsentlig 
forskjellige dele, kjernen (sl k., fig. 1), som forener sig med 
eggéitsi kjerne (e. k.), og et litet straaling.se entruin, centroøomet 
(c), som repræisenterer drivkraften ved den begyndende deling 
av det befrugtede egg. 
Fig.. I. Schematisk fremstilling av befrugtningsprocessen. 
Forklaring i teksten. 
. ,-i. *jsj dtp "Vae 
Betydningen av denne befrugtningsproces har været gjen¬ 
stand for lange og indgaaemdiø diskussioner; blandt andet har 
den ogsaa været opfattet som et uttryk for at eggcellens livs¬ 
kraft^ er uttømt, og at den for at kunne utvikle' sig videre maa 
motta den foryngelse, som fremkaldes ved spermiatozoens 1 ind- 
trængen i egget. 
L o e b gj or de nu den opsigtiSvækkendei opdagelsø, at' bei¬ 
frugtningen forsaavidt var overflødig, som, eggets utvikling hos 
visse dyr, f. eks. sjøpindisvin, kunde sættes: igang ved en simpel 
forandring av det omgivende mediums sammens.ætning. Spøcielt 
fik han gode. resultater 1 ved' en tilsiætning av Mg Cl 2 til sj øvandet, 
hvori sjøpindsvinetis egg normalt, utvikler sig. 
