166 
Drønne opdagetsie, som naturligvis fra først av blev mottat 
med skepsis, kom snart til at danne grundlaget for en ny otg 
meget frugtbar forskningsretning, nemlig utforskningen 
av de kemisk-fysiske proc esser, som foreigaar i eigget 
under dettes første utvikling. Loeb’s forsøk blev gjentat og 
utvidet baadiø av bam setlv og av en række forskere verden over. 
Det viste sig snart, at det ubefrugtede eggs utvikling kan sæt- 
teis igang paa die forskjelligste rnaater, ved tilsætning av anor- 
ganiske stoffe til diet omgivende medium eller ved 1 at ta bort 
andre stoffe.. Likesiaa ved tilsætning av organiske stoffer, bl. a. 
spermaek strakt eller blodserum, og ved mekaniske forstyrrelser 
av eggcellens indre likevegt. 
Det gj ældter her først og fremst at finde, hvad der 1 er fælles 
for alle disse indgrep, hvad deti er som gjør at de, skjønt indbyr- 
des saa forskjellige, dog alle kan fremkatd© sammie resultat, 
nemlig at utløse den ubefrugtede eggcelles slumrende livskræf- 
ter. —■ Noget endelig resultat er endnu ikke naadd ; mien en 
intens utforskning, del® av de kemisk-fysiologisikø processier, 
som foregaar indel i egget, detsi ogsaa av deti omgivende mediums 
enkelte bøstanddielei og deresi indflydelse, har været en direkte 
følge av L o ø b ’ s' opdagelse. Et stort stykke land er gjennem. 
dissiø undersøkelser indvundet for videnskapen, idet en hel række 
av livets fænomener har vist sig at belstaa i skarpt dlefinerbare 
fysiske eller kømiiske prøcesser. 
Eorsiaavidt eggets • delingsmiekanismø angaar kan gjennem 
Loeb’s og han® efterfølgeres resultater befrugtningsproeesseu 
sis at værte flyttet fra „ livskraften “ s hemmelighetsfulde omraade 
ut i rækken av de fsenomemer, som styre® av den anorganiske 
verdens kræfter og eftør 1 diens lover. 
Men dette forhold, dein ubefrugtede eggcelle®- stilstand og 
delingsmekanismens gj enoplivelsiø, er allikevel ikke det væsent- 
lige ved b-efrugtningsproc essen; det opfattesi i almindeligbet kun 
som uttryk for en arbeidsdeling mellemi kimcellerne, et middel 
hvorved naturen i hver enestei genera,tion formaar at sikre den 
blanding av individualiteter, som hos alle organismer, fra de 
laveste til dø høiestei, viser sig at være av avgjørende betydning 
for slægtens bestaaen. 
