170 
Bet vi Ide førei for langt her at gaa ind paa beskrivelsen av 
'de enkelte eksperimenter; jeg skal derfor indskrænke mig til 
at sammenstille de vigtigste av diei allerede vundne resultater. 
Kastrationens virkninger kan ophæiveis ved at legemet til¬ 
føres ny k j ø n skj ert el su b stans, likegyldig enten,, dette sker ved 
en egt e t r a n s p 1 a n t i o n , idet kj ønskj ertler fra et andet 
individ bringes til at vokse fast og fungere i det kastrerte indi¬ 
vid, —- eller veid 1 en stadig gjentat i m p 1 a n t a t i o n, hvorved 
hele kj ønskj ertler eller bruddstykker av disse indføresi under 
huden, i bukhulen eller paa, andre steder i legemet', hvor de saa 
litt efter litt resorberes, —* eller endelig ogsaa ved i n d s p r ø i t- 
ning av kjertelekstr akt i blod- eller lymfekarr hos det kastrerte 
individ. 
Virkningen har vist sig større jo nærmere beslegtet de to 
ind,i vider er, som benyttes til transplantationen. I flere til- 
fælder har det ogsaa vist sig, at ovarier og testikler ikke er 
væsensiforskjellige. Hånlige karakterer kan bibeholdes eller 
bringes til fornyet utfoldelse veid implantation av ovarial-sub- 
stans, og likesaa hunlige karakterer ved, testikelsubstans. Dog 
viser der sig stadig en gradsforskjel i deres virkning, idet hos 
enkelte formier ovarialsiubstansen, hos andre teistikelsub stansen 
•øver den sterkestei indflydelse. 
Alt tyder paa at kj ønskj ertlernes virkning paa, organismen 
beror paa deresi indre s e k r e t i o n , idet det av kjertlerne 
utskilte sekret (deres „Hormoner a ) gjennem blod- og lymfekarr 
tilføres legemets forskjellige organer. Sandsynlig er det, at 
nervesystemet herunder^ fungerer som en slags formidler, idet 
kj ønskj ertlernes virkninger gjennem dette overf øres til de øvrige 
organ sy stem er. Kj ønskj ertlernes sekretoriske virksomhet har vist 
sig ikke at være; knyttet, til selve kimcellerne men til det saa- 
kaldte inter stit i elle væv som f yl der mellemru mimene 
mellem kj ønskj ertlernes follikler. 
E:n andein under siøkeisesrække gaar ut paa, at beis temme de 
sekundære kjønskarakterers væsen. Har de til alle tider været 
knyttet til det ene kjøn, eller kan de tænkes at optrædie ogsaa 
adskilt fra dette 1 
Ved foran4$ipger i de ytre forhold, specielt temperatur, fug- 
tighet eller ernæring har man søkt' at øvei indvirkning paa dissie 
karakterers optræden, og i mange tilfælder medl heid — saaledes 
