181 
I løpet av det sidste aars tid er Harrison’ s teknik 
videre utviklet av andre amerikanske forskere, specielt av 
C a r r e 1 og hans elever ved Rockefeller institut. 
Nu arbeider man ikke længer med et lite fragment av 
embryonait væv i en lymfedraape, men med forholdsvis store 
mængder av næsten. hvilken,somhelst vævsart, og fra. amfibie- 
embryoner er under søk el ser ne utstrakt, ogsaa, til de varm,blodige 
dyrs væv. — Carrel har i sine kulturer ikke bare kunnet holde 
cellerne i live, men han har set dem vokse og utbre, sig over 
den oprindelige kulturs omfang (fig. 12 A), ordne sig til cellevæv 
(fig. 12 B) og endog gjennemgaa mitotiske delinger. 
De bedstei resultater har Carrel opnaadd ved at benytte 
som medium ikke lymfe, men blodplasma, som sammen med det 
fint fordelte celleuiateriale strykes ut over en glasplate; her 
v 
Fig. 18. 
koagulerer plasmaet og avgir i denne tilstand en gunstig jord- 
bund for cellekulturens utvikling. Kulturen, opbeivares og stu¬ 
deres i en flat gliassikaal, ca. 11 cm. i tversnit, (fig. 13 B), hvis 
laag dannes av en glasplate (A), der langs randen er fæstet med 
vaselin, og paa hvis underside kulturen (C) er utbredt. Denne 
tilføres luft gjennean et par huller i laaget (V), som efter ønske 
kan aapnes eller lukkes, og luften holdes fugtig ved at der i 
skaalens bund (D 1 ) fins en ringformig fordypning (E), fyldt 
med vand,. 
En siaadan kultur vil dog ogsaa efter kortere eller længere 
tids forløp avsvækkes; der blir stilstand i cellernes utbreidlelse 
og formering, og denne stilstand etterfølges a,v kulturens hen- 
sygnen og død. 
For at undgaa, dette har saa Carrel begyndt at bruke 
sterilisert silkeduk eller bomuld som underlag for sine kul¬ 
turer, som da væsentlig brer sig langs og omkring traadlene 
(fig. 14). Indtrær nu stilstand i en kultur, kan denne med sit 
