209 
og gav ordet element den betydning det nu har — bestanddelene 
i en sammensætning. Men i midten av det 17de aarh. var ikke 
kemien kommet saa langt at den kunde gjøre bruk av denne 
definition; for Boylei var ikke istand til at foreslaa noget bestemt 
stof som det elementære. Og den „phlogistiske a læres hoved- 
grundsætning, som blev fremsat av S t a h i og almindelig 
anerkjendt, var den, at alle legemer som kunde brændes eller 
kunde forvandles til „calx“, o : rust eller irr — kunde brændes 
og forvandles netop paa grund av det fine fluidum, phlogiston, 
som kommer ut gjennem legemets porer; dette fluidum kunde 
erstattes hos „kalken“ ved at ophete den med andre stoffer som 
var riko paa, „phlogiston“, saasom kul, olje og lignende. Hvor 
falsk denne teori end er, saa har dog Stahl æren av at ha op- 
stillet en reversibel kemisk ligning : 
me tal -r phlogiston — oxyd, 
oxyd + phlogisiton == metal. 
Diet er vanskelig at si naar det første element virkelig blev 
paa vist. Efter at Lavoisier hadde kuldkastet phlogiston- 
hypoteisen kom sunstof, som netop da var 1 opdaget av P ri ei & 11 e y 
og Seheele, til at spille en fremtrædende rolle. Tap av 
phlogiston var ensbetydende med oxydering, tilførsel av phlo¬ 
giston med tap av siurstof. „Méthodie de 1 Nomenclature chimique“, 
offentliggjort av Lavoisier, sammen med Guyfcan de Morveau, 
Bertholleti og Eourcroy, skapite et kemisk system utav et vildnis 
av isolerte kjendsgjerninger og beskrivelser. Kort tid efter, i 
1789, offentliggjorde Lavoisier sin „Traité de Chimie a , og i 
forordeit sier han bl. a. : ,,Hvis vi med elementer mener die! usiam- 
mensatte og udelelige atomer, hvorav legemerne er bygget, er 
det rimelig at vi ikke kjender dem; hvis vi motsat mener den 
sidste grænse for kemisk spaltning, da er ethvert stof som vi 
ikke kan dekomponere et element for os; jeg vil ikke hermed 
si at vi kan være sikker paa at legemer som vi anser for usam- 
mensatte ikke kan være dannet av to eller endog et større antal 
elementer; men fordi dis.se' elementer' aldrig kan bli spaltet, eller 
snarere fordi vi ikke har midler til at spalt-e dem, virker de 
paa os som elementer; og vi kan ikke kalde dem usammensatte 
før eksperimenter og iagttagelser har git os beviser for at de 
er det. a 
