238 
muskelbundter, som fordeler sig i foten, hodet og følehornene. 
Blir sneglen skræmt kontraheres denne muskel og trækker foten 
og hodet ind i skallet. Under denne sammentrækning blir blod- 
karrene i disse deler av kroppen delvis utvisket, og blodet gaar 
hovedsagelig tilbake til mavehulheten. 
Hvilke indtryk er sneglen istand til at motta paa sine van¬ 
dringer? De sidste eksperimenter har godtgjort, at den ikke 
viser nogen tegn til at observere om den gaar fra mørke til lys, 
at de saakaldte øiner, som sitter paa de store følenorn, ikke altid 
hjælper dem til at undgaa. hindringer, og selv om de blir skaaret 
bort opfører ikke sneglen sig anderledes. Det er sandt nok, at 
man ofte ser sneglen opdage hindringer paa sin vei, idet den 
bevæger sine store følehorn nær hen imot dem uten at røre dem; 
men de smaa som slet ikke kan se gjør jo det samme, de nær¬ 
mer sig ogsaa hindringene og trækker sig saa tilbake før de 
har naadd dem . Det er sandsynlig, at baade de store og de smaa 
følehorn er mottagelige for selv meget svake og for os umerkelige 
mekaniske svingninger og derved varsler dyret om de hindrin¬ 
ger, som er i nærheten. I denne funktion er det mulig at det 
saakaldte øie spiller en vigtig rolle; kanske kan det ogsaa, som 
enkelte forfattere har antydet, opfange indtryk av temperaturen 
i de nærmeste gjenstandler. I alle tilfælder er dyrets synsevne 
meget tvilsom. 
Foruten følehornene er de forreste deler av foten, av kap¬ 
pen og av munden meget fine føleorganer. Men det er særlig 
lugtesansen som er meget nyttig for sneglen paa dens vandrin¬ 
ger. Det kan let vises at Helix og de nøkne snegler er op- 
merksom paa det naar en duftende gjenstand blir flyttet, selv 
om den befinder sig mer end en meter fra dem. Lukteorganet 
sitter ved siden av øiet paa spissen av det store følehorn og 
sandsynligvis ogsaa i nærheten av aandedrætsaapningen. 
Og endelig findes der to smaa blærer indvendig dækket med 
haarceller og fyldt med bitte smaa kalkkorn; de er dypt gjemt 
i vævene og placert mot fotganglierne, som overfører indtryk 
til dem. Disse saakaldte otocyster har sandsynligvis til opgave 
at opfange de vibrerende bevægelser, uten at man kan anta at 
de formidler virkelige hørselsindtryk. De tjener ogsaa sikkert 
som balance-organer; der opstaar nemlig meget utprægede for- 
