239 
styrrelser i dyrets bevægelser, naar man skjærer otocystnerven 
over. 
Et vigtig kjendemerke paa vore landsnegler er at de i den 
kolde aarstid er nødt til at indstille sine vandringer og i flere 
maaneder maa leve av de reservefond som de i sommerens løp 
har samlet i sine væv. De søker da ly for vinteren i et med 
omhu utsøkt tilflugtssted, — en kjelder 1 , et hul som de møi- 
sommielig graver eller under eit tykt lag visne blader'. For 
at beskytte sig endnu bedre lukker de aapningen paa snegle¬ 
huset ved hjælp av en kalkagtig avsondring, som størkner til 
et tykt laak og hermetisk lukker huset; og i denne lille fæst- 
ning, lukket som graven og gjemt under diern frosne' jord, gaar 
de ind i sin vinterdvale. Langsomt med den synkende tempera¬ 
tur minsker hjerte virksomheten, alle andre bevægelser er næsten 
ophørt, og de organiske forbrændinger reduceres. Ja denne 
sterkt nedsatte livs virksomhet ka.n endog tilsynelatende helt 
stanse. 
Sneglen kan faktisk fryse til is —• alle livstegn ophører — 
men den bevarer evnen til at vaakne igjen, naar det blir varmt. 
Demnei tilsynelatende- død om vinteren og om vaaren den trium¬ 
ferende gjenfødelse av organismen, som fyldt av nyt liv bryter 
kalkporten fra sin grav, hadde allerede sat oldtidens indbild- 
ningskraft i bevægelsiei, og d:ei gamle galliske druider hædret 
den ringe snegl som opstandelsens løftende symbol. 
Litt om dyrenes aandsevner og deres sprog. 
Efter „Naturwissenschaftliche Wochenschrift“ ved P. Boye. 
Omkring midten av det attende aarhundrede gaves der tre 
ansikuelsier av dlytfeneis natur. Descartes’ tilhængere ansaa dem 
for maskiner. Scholastikerne erklærte, at dyrene vistnok besad 
siansning, men ikke tænkeevne. Lægfolket mente endelig, som 
de vel altid kommer til at gjøre, at dyrene baade kunde føle og 
tænke. Denne anskuelse hadde ogsiaa filosofen Conddllac paa 
den tid. Naturforskeren Charles Bonn et bekjæmper paa flere 
steder i sine verker denne populære opfatning og synes at stille 
sig paa Descarteis’ standpunkt-, men uttaler' sig ogsaa ofte mot 
