247 
imot kl. 12, da trompetere n kom. Ved de første toner begyndte 
den altid at hyle jammerlig. Hvis hunden, som mange for¬ 
moder, følte smerter i ørene ved musikken, skulde man dog tro, 
at den vilde sky stedet og ikke komme regelmæssig hver dag. 
Musikken virker sandsynligvis paa hunden likesom sørgelige 
skuespil paa mange damer, der ikke kan holde taarerne tilbake 
ved at se dem. Hundehylet er sandsynligvis ikke uttryk for en 
sproglyd, men kan for en reflekslyd, d. v. s. hunden hyler uten 
at ha nogen hensigt dermed. Hos alle dyr, som har lunger, 
opvækker smerte, raseri, frygt, vellyst uvilkaarlige lyder, som 
vedkommende dyr utstøter ganske uvilkaarlig, ja selv mot sin 
vilje aldeles likesom vi efter omstændigheterne inaa skrike eller 
le. Dette kalder man reflekslyd. De kan endnu ikke kaldes 
sproglyd, men disse har efter mange sprogforskeres mening 
utviklet sig av hine. 
Dette gjælder hos hunden om dens pipen. Denne er vel 
ogsaa oprindelig en reflekslyd og er vel det umiddelbare uttryk 
for legemlig smerte. Men nu piper hunden ogsaa for at uttrykke 
sin trang til næring, vand og lignende. E!n hund, som før den 
gik til ro om aftenen ikke hadde faat anledning til at utrette 
sit fornødne, vækket om natten sin herre ved gjøen og gav sig 
derpaa til at pipe foran den lukkede dør. Dette viser, at den 
ved disse lyder forstod at gjøre sig forstaaelig for sin herre. Eh 
anden var med sin herre ind i et fremmed lokale, hvor der stod 
et lite skap. Pludselig begyndte hunden at pipe foran skapet 
idet den saa bedende paa sin herre. Denne, løftet dia, skapet op, 
fandt et ben under det, som hunden straks styrtet sig over. 
Ogsaa ved denne leilighet pep den aabenbart for at be sin herre 
om hjælp. Saaledes er hundens pipen et hjælpe- eller bønnerop 
og er altsaa blit til en sproglyd. 
Hundens knurren er heller ikke bare en reflekslyd der 
uttrykker vrede, men er virkelig et trudselsrop, der 1 sker med 
hensigt. Dette viser følgende tildragelse: I en gjestestue, hvor 
der var 3 hunder, var en gjest sovnet ind og snorket. Hans 
snorken lignet meget en hunds knurren. Snart begyndte en av 
hundene at knurre, og straks efter gjorde de andre det samme. 
Tilslut stillet de sig op alle tre foran dlen snorkende, knurret 
heftigere og heftigere og begyndte endelig at gjø. Men da man- 
den fremdeles ikke lot sig forstyrre, forlot de ham og ignorerte 
