254 
saaledes som fremstillet paa fig. 2. Omtrent 3 m. over sjøen og 
30 m. fra den ser man i marken den ved figur 1 fremstillede 
indsænkning. I form minder den om det indre av en* melke- 
kolle. I tvermaal maaler den 1 m og l x / 2 m.; dybden er 40 cm. 
Til den ene side begrænses den av en stor sten, a. Bunden er flat; 
den er ogsaa stenet; den største av disse stener, b, som er flat 
ovenpaa, er kun delvis synlig. Mellem den og en tilstøtende 
sten, c, er der et smalt mellemrum. Der blev hældt en del vand 
ned i forsænkningen. Det sank ned mellem bundens stener. Sam¬ 
tidig hørte man, navnlig som det syntes fra det nævnte mellem¬ 
rum, en „sugende og boblende “ lyd som av en person, der slubrer 
vand i sig. Man fortalte, at i fugtige veirperioder er bunden 
dækket av vand, der er i bevægelse som ved koking og lang¬ 
somt synker ned. Denne vandets tilsynelatende koking som 
fremkaldes ved at luft trænger gjennem det, er det som er „jord- 
pusten“ ; efter hvad jeg mente at se gaar denne ikke ut, men 
ind. Fænomenet skal især merkes, naar der er høi flo i sjøen 
og denne holder paa at falde; navnlig skal fænomenet træ frem, 
naar der er „d.ape“, det vil si sne som det regner paa. 
Forskjellen mellem flo og fjære dreier sig om l 1 f 2 m. Da 
jeg besøkte stedet, var sjøen faldende og kommet nær henimot 
laveste ebbe. 
Forklaringen av fænomenet synes at maatte være følgende : 
Undergrunden bestaar av fjærestener med aapne mellemrum. I 
flo fyldes disse til en viss høide. Naar våndet synker, opstaar 
der en luftfortynding i mellemrummene og luft suges ind. Luf¬ 
ten kan vanskelig komme gjennem markens græstorvdække, 
navnlig naar dette er vanddrukket; men tilstrømningen av luft 
sker fornemlig gjennem den beskrevne forsænkning, hvor der er 
et hul i græsdækker. 
En som hadde anledning til at følge dette lille fænomen 
gjennem en hel tidevandsperiode og i det hele studere det 
nøiere, kan rimeligvis finde ut flere særegenheter; maaske kan 
der ogsaa i literaturen paavises lignende forhold andetstedsfra. 
Hans Eeusch. 
Klimatiske forandringer i Japan siden piiocentiden. Tem¬ 
peraturen har avtat i Europa og Nordamerika siden miocen- 
tidem, og har i kvartær tid maadd sit minimum. Diet er da 
merkelig at d© sidste undersøkelser av de fossile mollusker i 
Japan antyder ganske andre forandringer, endda- man hverken 
paa Jeso eller selv paa Sachalin har kunnet finde spor efter 
gamle bræer. Mens den europæiiske kvartærtid har mange for¬ 
mer som nu har trukket sig nordover, indeholder die samtidige 
Noma-lag i Japan former som nu lever i tropiske hav. Selv 
revkoraller har levet her; den laveste temperatur de kan taale 
er 19°, og nu synker ved Norna vandets temperatur til 10°. 
