258 
Billederne maa ha været idoler, sma-a gudebilleder, og har. 
meget stor arkeologisk betydning, da de viser 1 angtrækkende 
kulturforbindelser som maa ha kommiøt til Aalandsøerne, snarest 
over Preussen og Schlesien, fra landene ved Donau og det nord¬ 
lige Balkan. Meget nær tilknytning har disse billedene til lig¬ 
nende ting fra Butmir i Bosnien. H. S. 
Magiske bjørnefigurer fra folkevandrlngstiden. Bibliotekar 
T h. Petersen har i det trondhjemske viden sk ap siselskap s 
skrifter for 1912 offentliggjort em meget interessant liten studie 
over bjørn ©figurer av bronse som er anbragt paa enkelte spyd 
fra. f olkevandringstiden. Det gjælder et spyd fra, By i Stod 
pgd., Nordre Trondhjemis amt, og et lignende som er fundiet i 
en grav ved Ven del i U pl and. Begge fund er fra midten av 
7de aarhundrede e. Kr. Diet eiendommelige ved. disse sinnaa 
bronsebilleder, som er anbragt paa hver side av spydets fal, er 
at de er saa tydelig og naturalistisk utført, at det ikke 1 er tvil 
om hvilken dyreart de skal forestille. De dyrefigurer fra denne 
tid som bare er bestemt til pryd og ornament, er 1 ellers al tid 
saa fuldstændig stilisert at' det ikke er tale om at' klaisisi.fi eene 
dem zoologisk, og forfatteren mener derfor at bjørnebilledene 
paa spydene maa ha hat en anden og dypere mening end bare 
at være til stas. 
Han søker tilknytningen til bestem,te forestillinger som er 
overordentlig utbredt hos jægerfolk i gammel og' ny tid, nemlig 
forestillinger om at det er en hemlimelighetsfuld forbindelse mel- 
lem et dyr og billedet av dyret. En avbildning av det vildt en 
ønsker at fange, kan ved magiske ceremonier tjene til at fange 
vildtet. Det nævmeis eksempler paa dette fra den palæo li tiske 
sten al der i Vest euro pa, likesom fra den arktiske og finske sten- 
alder, og det kan teoretisk ikke være betænkelig at tro at tradi- 
tioner fra disse primitive ideer har levet igjen knyttet til bjørne- 
spyd, endda i f olkevandringstiden. Forfatteren nærmer som en 
parallel de mange ceremonier som har været knyttet til bjørne- 
jagten hos lapperne. 
Vi skal tilføiei at jagten paa bjørn maa ha spillet en meget 
stor rolle i vort land i f olkevandringstiden. Bjørneskind i grav- 
kisterne og klør av bjørneskind i brandgravene er overordentlig; 
almindelige i norske graver fra den tid; en enkelt gang er der 
ogsaa truffet en bjørnetand i en kvindegrav. Naar det alt,saa, 
var regel at den døde blev lagt i graven eller paa. ba,alet med 
en bjørnefeld som leie, maa ogsaa bjørnen ha hørt til det aller 
almindeligste vildt. H. S. 
