Professor Henrik Mohn. 
Med utgangen av september maaned avslutter H. Mohn 
sin virksomhet som bestyrer av det norske meteorologiske Insti¬ 
tut og professor ved Universitetet. Under hans ledelse er det 
meteorologiske Institut vokset op fra sin spæde begyndelse til 
en samtidig videnskabelig og praktisk anstalt av rang. I hans 
tid og med ham som en av førerne har den meteorologiske 
videnskap hævet sig til en anerkjendt selvstændig stilling, mens 
dens dyrkere tidligere som regel hadde en anden videnskap som 
sin hovedbeskj æftigelse, fornemmelig astronomien. 
„Naturen“ har i en tidligere aargang — april- og maiheftet 
1895 — hat en længere artikel om professor Mohn og det mete¬ 
orologiske Institut, hvorfor jeg alene her skal meddele nogen 
supplerende bemerkninger om denne mand, hvis navn i norsk 
videnskap har klang ved siden av de første, samtidig som han 
ogsaa er kjendt av det brede lag i by og bygd. 
Mohn er fra Bergen og meget hos ham minder om Bergen¬ 
seren, men fornemmelig om dennes gode sider. Kikt utstyrt 
har han været av naturen baade i legemlig og aandelig hen¬ 
seende. Hans arbeidskraft har maattet vække forundring. Føde¬ 
stedet saavelsom hans nedstamning fra en oprindelig tysk kjøb- 
mandsfamilie har vistnok bidradd sit til, at hans blik altid har 
været opladt for de videnskabelige resultaters utnyttelse i det 
praktiske livs tjeneste. Enkelte mener endog for meget. Da 
saaledes meteorologen professor Koppen i Hamburg hørte, at 
Mohn deltok i Institutets daglige veirforutsigelser, uttalte han 
sin beklagelse over, at Mohn med sin rike begavelse befattet sig 
med saadant og ikke ofret sig alene for meteorologiens store 
problemer. 
Da Mohn efter at ha arbeidet litt som geolog og litt som 
astronom i 1866 blev stillet i spidsen for det nyoprettede mete- 
