276 
dede fremtoninger, ved hvilke instinkt og erfaring virker ved 
siden av liverandre“. 
I nøie forbindelse med stemmens utvikling staar hos 
hønsene en merkelig fysiologisk foreteelse : Alle smaa kyl¬ 
linger har samme farve paa ødets regnbuehinde, nemlig 
mørk graagrøn. Ingen voksen høne beholder den farve; 
deres iris er tydelig enten gul, rødgul, rødbrun, rød (hos somme 
haner), brun, sortbrun, vandgrøn, mørkere grøn eller en kombi- 
nation av et par av disse farver. Naar sker forandringen fra 
kyllingeøiets farve til en av disse „voksne“ farver? N etop 
samtidig som den unge høne holder op med det 
ensformige kyllingpip og lægger sig til de 
mange lyd, som den voksne høne er kjendemer- 
k e t ved. 
Flintfund og flint i Nordland. 
Av Edvard J. Havnø. 
Efter de rike fnnd av flintpladser og flintavfald paa Nord- 
mør- og Romsdalskysten var det ogsaa meget sandsynlig at 
saadanne forekomster maatte kunne opdages længer nord endda, 
eller ialfald saalangt som til Nordland, hvor jo flint i nævestore 
klumper oftere findes i utvasket strandgrus. 
Der skulde kun være liten og utilstrækkelig grund til at 
betvile Nordlandskystens beboelighet i hine milde tider, da 
østersen og det store „haneskjel“ (Pecten maximus) 1 ) og foruten 
dem Venus casinus 1 ), Tellina crassa 1 ), Trochus zizyphinus 1 ) og 
andre sydligere dyreformer levde heroppe og som det synes 
trivtes og utviklet sig til fuld størrelse. 
Det skulde dog ikke straks lykkes mig at finde hvad jeg 
ventet, uagtet jeg ved leilighet undersøkte rydningsland og 
grøftekanter paa endel steder mellem Namsos og Bodø. Men 
saa en dag paa forsommeren 1912 kom en opvakt smaagut hjem 
til mig og vilde vise mig noget som han hadde fundet. Han 
rotet en stund i sine lommer, og kom tilsidst frem med en flint- 
gjenstand, noget avbrækket i den ene ende, men forøvrig lik 
*) Efter velvillig bestemmelse av hr. konservator O. Nordgaard. 
