302 
Man har som sagt tidligere ikke visst noget sikkert om 
Atlanterhavsvandets grænse mot vest paa disse breddegrader 
utfor de Britiske Øer. Vore to snit viser nu, hvorledes Atlanter- 
havsvandet —■ det vil si vand med saltgehalter over 35 °/ 00 —< 
skraaner vestover op mot overflaten saadan at det blir grun¬ 
dere og grundere. Mens dette vand i Bockallrenden naar helt 
ned til omtrent 1550 meter, finder vi det straks vestenfor 
Bockallplataået noget høiere oppe. Paa station 5 var det godt 
og vel 1000 meter dypt, paa station 7 a omtrent 600 meter dypt 
og paa station 10 bare omtrent 300 meter dypt. Station 10' var 
vor vestligste station og der fandtes Atlanterhavsvandet ikke 
mere i overflaten; i overflaten var saltgehalten noget under 
35 °/ 00 , vi var med andre ord kommet ind i det blandingsvand, 
som findes syd for Grønland og som er opstaat ved en blanding 
mellem det virkelige Atlanterhavsvand og arktisk vand norden- 
fra. Paa denne vor vestligste station var saltgehaltene mellem 
50' og 300' meter bare saavidt over 35 0/ 00 (35.00 og 35.02! °/ 00 ). 
Ogsaa dette vand var sterkt opblandet med arktiske vandmasser, 
saaledes at Atlanterhavsvandet (en arm av „Golfstrømmen“) var 
meget litet utpræget. Vi var her like paa grænsenj og efter 
vore observationer at dømme laa den absolute grænse for At¬ 
lanterhavsvandet paa disse kanter ved et par og tredive grader 
vestlig længde. 
Paa det sydlige snit, figur 2, viser saltgehaltlinjerne et 
temmelig uregelmæssig forløp. Særlig paafaldende er det, at 
Atlanterhavsvandets grænser — bestemt efter utbredelsen av 
35 °/ 00 saitgehalt — laa saa høit oppe mot overflaten paa station 
6 ; der var saltgehalten fra 250' meter og nedover overalt under 
35 °/ 00 , mens Atlanterhavsvandet naadde meget dypere paa nabo- 
stationerne 5 og 7 a. Derved blir der en stor bølgelignende 
bugtning i grænsen mellem Atlanterhavsvandet oventil og det 
mindre saltholdige vand under; saadanne bølgelignende grænser 
for saltgehaltens utbredelse har vi ofte fundet i Norskehavet og 
paa andre kanter i Atlanterhavet. De kan forklares paa flere 
maater; undertiden tyder de paa, at der har været virkelige 
bølger tilstede, men i de fleste tilfælder betegner disse bugtnin- 
ger, at der har været hvirveldannelser. Mellem stationene 5 
og 7 a paa vort togt iaar har der øiensynlig været en saadan 
hvirvel. Yandet har bevæget sig nordover mellem stationene 
