345 
med Iste og 2den molar. Av hjernekassen er der ialt fundet 
9 bruddstykker, ved hvis hjælp det gaar an med noksaa stor 
sikkerhet at rekonstruere den hele skalle; virkelige vanskelig¬ 
heter frembyr væsentlig rekonstruktionen av den midtre del av 
pandepartiet. Av fig. 1 og 2 vil man bedre end ved en lang 
beskrivelse faa rede paa hvorledes rekonstruktionen er utført, 
likesom man av disse figurer ogsaa vil kunne se hvad der vir¬ 
kelig er fundet. De virkelig eksisterende bendele er betegnet 
med en mørk tone, de modellerte dele med en lys tone, og de 
hypotetiske dele er helt hvite. Dr. Woodward, der har under¬ 
kastet hjernekassens ben en indgaaende undersøkelse, kommer 
til det resultat at næsten alle de træk de viser, er av typisk 
Fig. 3. Underkjæverne fra Piltdown (skrafferet) og fra Heidelberg (hvit), 
formindsket i samme maalestok og anbragt i samme stilling. 
menneskelig karakter. Det eneste som minder om aperne, er 
den opadgaaende utvidelse av tindingehulningene og nakke- 
regionens lave og brede form. Karakteristisk er den betydelige 
tykkelse av benene og de dype, forgrenede furer paa hjernekas¬ 
sens inderside, der viser os forløpet av hjernehindernes aarer, 
saaledes som det tydelig fremgaar av den avstøpning der blev 
laget for at vise det indre av hjerneskallen. Denne avstøpning 
blev av dr. Woodward overlatt Grafton E. Smith til under¬ 
søkelse. Efter et indgaaende studium av denne, hvis detaljer 
jeg ikke her skal komme nærmere ind paa, mente Smith at 
kunne fastslaa at vi her staar overfor den mest primitive og 
mest apelignende menneskelige hjerneskalle vi kjender. 
I god overensstemmelse hermed staar det at det fundne 
underkjævefragment har et utpræget apelignende præg, ja, saa 
