365 
nu Levende ei angive andre Bygnings-, Brugende og Eier-Mænd 
end de Forfædre, som de paastaae at have levet her førend den 
sorte Pest giorde Yaas øde for Indbyggere. Thi alle vidne 
eenstemmig, at efter ovenmeldte Tid har ingen enten forstaaet 
eller betient sig af Jern-Smeltningen førend Aar 1 6 6 6, da en 
Bonde, ved Navn Ole Botolfsen Sundve, begyndte aller- 
først dermed og fik strax flere og flere Efterfølgere, eftersom 
de saa og lærte af ham, at Arbeidet lykkedes. Mig pardon- 
neres, at jeg her giør en Digression for at melde noget mere om 
denne i sin Tid rare Bonde Ole Botolfsen. 
Han var fød 1632, beboede og brugte Gaardene Sundve, 
beliggende i Vinje-Annex indtil hans Død, som indtraf 1711. 
Han har i al sin Leve-Tid ei været reist uden for Vaasse-Præste- 
gield at see eller lære noget. Dog staae endnu Vinje og 
0 p h e i m s Annex-Kirker, der begge af denne Mand ere baade 
vel byggede og indredede, til Beviis paa hvor god Bygmæster, 
Tømmermand og Snedker han har været. Til den Begyndelse, 
han, som meldt, giorde med Jern-Smeltningen, har han ikke 
havt anden Veiledelse end denne : At, da han engang traf Lei- 
lighed til at spørge en gammel Sergeant her ved det vaassiske 
Compagnie navnlig Peder Jonsen, om denne enten i sit 
Fødeland Jem tel and eller andetsteds paa sine Beiser havde seet 
Jern-Jord og Maaden at smelte den? Fik han af Sergeanten et 
saadant Svar og Forklaring om begge Dele, som, endskiønt 
ufuldstændigt og lidet efterretteligt, dog var istand at opmuntre 
Bonden Ole Sundve til at prøve om Jern-Jord her kunde findes 
og smeltes. Begge Dele lykkedes ham til Fordeel, eftersom han 
ved fortsat Øvelse lærte bedre og bedre at kiende Malmens 
Bonitet og tillige kunstlede paa Smelte-Grubens bedre Indret- 
ning. Men saaledes at smelte og indrette Gruben, at Uhumsk- 
heden under Smeltningen kunde fraskilles fra det rene Jern, 
sammenløbe for sig selv og blive til saa store Klumper, som de 
der (som ovenmeldt) ligge ved de ældgamle Gruber, det har 
hverken bemeldte Ole Sundve eller nogen anden med al sin Flid 
og utallige Forsøg kundet træffe. Smelte-Gruberne, som nu bru- 
ges og ansees her indrettede paa den bedste af alle Maader, 
Bønderne har forsøgt og kundet ophitte, ere alle opmurede 
under aaben Himmel og ani Kanten af en hældig og fast Jord- 
Bakke, som er tør og fri for Tilløb af Vand. Skiønt nogle 
