368 
Brænde, sær Birke-Brænde, er i Mængde efter Qvantiteten af 
den Malm, man tænker at smelte, ført til Smelte-Gruben, samt 
at Malmen tilforn er røsted og rensed paa følgende simple og 
lette Maade. Ved Anledning, naar Bonden i sit Ildhuns eller 
paa frie Mark har optendt nogen stor Ild for sin Brygnings eller 
desslige Huusgjernings Skyld, da passer han paa at kaste den 
fra Fieldet hiemførte Malm i Ilden, paa det at vedhængende 
Jord og smaae Rødder kand ndbrændes fra den. Hvor efter den 
optages i et Drifte-TJug, stødes saa smaae som mueligt er, og 
driftes da Asken tilligemed alt, hvad let og ubrændt er, fra Mal¬ 
men, der er tung og derfor bliver tilbage i Truget. 
Nogle lade det være nok, at de ndbrede Maknen paa flade 
Steen-Heller og lade ved Solens Varme den vedhængende Jord 
fortørres. Men paa den Maade bliver Malmen ikke saa vel ren¬ 
sed, som naar den i Ilden er udbrendt. 
Naar saaledes alle Præparationer ere færdige, da renses 
Gruben fra al Aske med en dertil indretted krum og næsten i 
Vinkel bøied rund Ildskuffe af Jern, sat udi et langt Træ-Skaft. 
Nogle levende Gløder af smaa Brande lader man blive paa 
Eunden af Gruben og disse støder man med ovenmeldte Ild¬ 
skuffe saa smaae og tet tilsammen, at Jernet under Smeltningen 
kand derpaa finde en tet, fast og reen Bund at samle og sætte 
sig. Oven paa denne af Gløder haardt sammenpakkede Bund 
sættes da Veden, hvert Stykke paa sin Ende tet ani hinanden, 
og pakkes saaledes Gruben fuld av Brænde indtil øverst, ja vel 
1 til halvanden Alen oven over Gruben. Naar denne Ved, som 
af den sterke Varme, der er i Gruben, strax sættes i Brand, er 
efter nogle faa Minuters Forløb sammenbrændt til Gløder eller 
Kul, saa strøes efter Haanden noget af den røstede Malm ud 
paa Gløderne, og da først begynder man at bruge Blæse-Belgen, 
den man under Smeltningen holder i bestandig og jevn Be- 
vægelse. Derhos fortfares med at strøe Malm lidt efter lidt ud 
i Gruben, saa længe den har Gløder eller Kull tilbage. 
Endelig, naar Kullene ere fortærede, da seer man det sam- 
mensmeltede Jern paa Bunden af Gruben i en cirkelrund Form 
og omgivet paa alle Sider (dog mest paa den Side, hvor Blæse- 
Hullet er) med Skum og Slag, saa at det ligner en Ost, flydende 
i sin Valde. Og har detsaarsage hver saadan Klump sammen- 
smelted. Jern faaet af Bønderne her det Navn 0 s t m o n n, det 
