29 
Litt om fugietrækket i 1913. I tilknything til hr. A. Røske- 
lands meddelelser i tidsskriftet s. 231, 1913, kan jeg anføre 
ankomstdagen for nogen faa trækfuglearter paa Oplandene. De 
iagttokes i 1913 paa forsøksgaarden Møistad, 6 km. øst for 
Hamar : 
Ladesvale (Chelidon rustica) ... ... ... ... 28de april -f 1 
Vendehals (Iynx torquilla) . Iste mai t 11 
Løvsanger (Phylloscopus trochilus) . 2den „ -r 3 
Rødstj ert (Luscinia phoenicurus) . 2den „ -r 5 
btendulp (Saxicola oenanthe) . ... 2den „ -f 16 
Buskskvætte (Saxicola rubetra) . 2den „ + 9 
Gjøk (Cuculus canorus). . ... 6 te „ -fl 
Åkerriks (Crex pratensis) ... .. 21de „ 
Taarnsvale (Cypselus apus)... ... . ... 2'4de „ f- 2 
Tallene elter datoangivelsen angir om arten er kommet til 
Oplandene før eller senere end de av hr. R, ø s k e 1 a n d er 
iagttat i Vennesla i 1913. Alle arter, undtagen buskskvætten, er 
kommet senere til os som rimelig er. Oplandene har med sit 
indlandsklima altid en betydelig senere vaar end Sørlandet; jeg 
synes man nærmest skulde ha ventet større forskjel i fugie¬ 
trækket. W. O h r i s t i e. 
Kjærringrokk giftig for høster. I den nylig utkomne beret¬ 
ning om „Veterinærvæsenet og kjøtkontr ollen 1911“ findes ind- 
tat følgende beretning fra statsdyrlæge T i 11 i e r , Bergen : 
„En merkelig sygdom blandt hestene optraadte i november 
paa en gaard i Fane. 3 heste var angrepet. Ved første øiekast 
syntes de ikke at mangle noget, de stod rolig hver i sit spiltoug 
i stalden og aat godt sit hø, dog vilde de efter sigende nødig 
æte hakk og mel. Men da man forsøkte at ta dem ut, blev det 
et rammel og spektakkel, som om hele stalden skulde rives ned. 
Det viste sig nemlig, at de hadde næsten fuldstændig mistet 
evnen til at avballancere sig selv; lededes de fremover førtes 
forlemmerne stivt famlende og ut til siden, som en fuld mand 
fører sine ben, mens bakparten førtes dinglende og sjanglende 
efter; stødtes de bakover, saaledes at synet ikke kunde hjælpe 
til med at korrigere bevægelsen, sattes bakbenene ganske for- 
kjert, og hesten tumlet klodset omkring eller deiset helt over¬ 
ende. Men der var ingen lammelse at spore, ingen urolighet 
eller ængstelse, snarere nogen sløvhet. Blikket var noget sløvt, 
ikke urolig, temperaturen normal, likeledes gjødningen. Ved 
undersøkelse av foret fandtes dette at indeholde en hel del 
EIquisetum fluviatile — den store høie kjærringrok 
(med faa sidegrene og disse bare i toppen) som gror langs bred¬ 
den av indsjøer og elve. Det for, hestene hadde f aat, var slaat 
langs bredden av et vand, som støtte til eiendommen, og amts- 
dyrlæge Myklestad, der behandlet hestene, oplyste, at hos en 
