46 
overførelse gjennem moren kalder man medfødt. Kjender vi nu 
noget tilfælde av at en erhvervet sygdom er overført? 
Svaret lyder: Vi har intet eksempel paa, at en hjerteut- 
videlse, erhvervet f. eks. ved cykling eller en hjerteklappefeil, 
erhvervet ved gigtfeber, en skrumplever eller skrumpnyre, eller 
aareforkalkning, erhvervet f. eks. ved drukkenskap, hverken blek- 
sot, kardialgi, asthma eller influenza, hverken lungebetændelse, 
kikhoste, mæslinger, difterit eller skarlagensfeber, hverken bar¬ 
selfeber eller tyfus, hverken rosen, pleurit, røde hunde, kolerine, 
vandkopper eller kusma, heller ikke beri-beri eller skjørbuk er 
nogensinde iagttat overført paa barnet. Hverken et ufuldkom- 
ment lægt eller skjævt sammensat benbrudd, heller ikke en erhver¬ 
vet døvhet foraarsaget ved et ulykkestilfælde eller som følge av 
skarlagensfeber er nogensinde arvet. Erhvervede sykelige til- 
stande arves altsaa ikke. Naar der hos børnene viser sig en syke¬ 
lig tilstand, som ogsaa fandtes hos forældrene, saa har ikke 
forældrene erhvervet den, men forældre og avkom har faat den 
fra den samme kilde, fra den samme slegtsegenskap fiksert i 
arvestoffet. Man skal nemlig ikke glemme, at biologisk set kan 
f. eks. hvert mandlig individ betragtes som sin fars bror, men 
med en anden mor. 
Dersom erhvervede egenskaper var arvelige, maatte f. eks. 
jødernes guttebarn fødes uten forhud. ,,Gjennem mere end 100 
slegtled eller flere tusen aar er alle drengebarn i Israel u blit 
omskaaret. Allikevel vokser den israelitiske guts forhud frem 
paa den samme vis som for 3000 aar siden, hvis f. eks. faren 
hat lat sig døpe og undlater omskjærelsen. Et lignende eksem¬ 
pel finder man i en kinesisk tradition, hvor kvindernes føtter i 
lange tidsrum har været utsat for en mishandling, en sammen- 
snøring helt fra spædbarnalderen, som hindrer en normal utvik¬ 
ling. Hvis indflydelser av denne slags skulde kunne fikseres i 
kimet — forandre artens arvelige særegenheter — saa maatte 
kineserinderne komme til verden med forkrøblede føtter. 
At ikke de mange skavanker menneskeslegten henter sig i 
tidens løp kan nedarves, maa, som Ribbert sier, betragtes som en 
lykke for menneskeheten. Ti hvis alle erhvervede sygdommer 
eller sykelige tilstande gik over paa kimcellerne og saaledes paa 
etterkommerne — ja, hvis der bare var en mulighet for, at dette 
kunde ske, selv for enkelte tilfældes vedkommende, saa maatte 
