49 
Den ovennævnte blødersygdom ytrer sig derved, at de indi- 
vider som lider av den, bar sterke blødninger, stundom med døden 
tilfølge, av selv de ubetydeligste saar og rift som naalestik o. 1. 
Den bekjéndte ,,Bluterfamilie von Tenna“ blev selv opmerksom 
paa blødersygdommens eiendommelige arvetypus og gav medde¬ 
lelse derom til en læge Vieli. Hans arbeide blev fortsat av to 
andre læger Grandidier og Hossli, som fulgte efter ham, og tak¬ 
ket være den omstændighet, at de etterfølgende læger studerte 
samme familie og bygget videre paa sine forgjængeres iagttagelser, 
er det nu mulig at faa en stamtavle, som omfatter 2 x / 2 aarhundrede 
og tæller ca. 400 individer. Fra Tenna stammer den træffende 
betegnélse „Konduktor“ for de kvindelige individer. „Mandlige 
konduktorer u kjendte man ikke i Tenna. Naar mændene giftet 
sig utenfor slegten, avlet de altid friske barn. Denne kjendsgjer- 
ning fik indbyggerne i den lille Graubiindtnerlandsby til trods for 
alt at se optimistisk paa sygdommen. De sluttet nemlig herav, 
at den vilde utdø, naar blødere altid giftet sig med friske kvinder; 
— NB. kvinder, som ikke tilhørte en bløderslegt, og naar kvinder 
fra en saadan slegt undlot at gifte sig. Om saadanne arvede 
sygdommer som hæmofili kan man si, at forældre og barn er like, 
fordi begge har sin oprindelse fra en og samme kimcelle. Ti 
fra forfædrenes kimceller som forældrene opstod av og fik alle 
sine egenskaper fra, stammer jo ogsaa deres kimceller, hvorav 
børnene utvikles. Det er altsaa den fælles oprindelse som er 
kilden til likheten mellem dem. 
Denne slags arvelighet — og det er den eneste som har 
nogen større betydning — er av en anden slags end man ial- 
mindelighet tror. Det er ikke forældrenes egenskaper, som over¬ 
føres paa barnene, men far og søn, mor og datter faar overført 
den foregaaende kimcelles eiendommelige anlæg. Naar man nu 
har bragt i erfaring, at anlægget eller disposition for alkoholisme, 
tuberkulose, legemlige og aandelige anomalier, som døvhet, aand- 
svakhet, epilepsi, sindssygdom spiller en væsentlig rolle, for ikke 
at si den væsentligste rolle, saa vil man let forstaa, at disse vil 
kunne ramme en bestemt slegt, ja endog et helt folk eller en 
race i fremtrædende grad. Disse sygdommer har derfor faat 
navn av racesygdommer. (Forts.) 
4 
