85 
Jernmeteoriterne har et andet utseende. Utenpaa er de 
dækket av en sort magnetithinde, opstaat ved oksydation av jer¬ 
net i luften. Overflaten er jevnlig sterkt kupert, med markerte 
forhøininger og groper, som man tidligere (særlig efter D a u - 
b r é e s eksperimenter) mente var utgravet av den komprimerte 
luft foran meteoriten. Efter de nyere undersøkelser av Ber- 
werth synes imidlertid dette ikke at være tilfældet. Paa grand 
av sin lam el lære opbygning, som vi senere skal høre mere om, er 
Fig. 3. Stenmeteorit fra Stannern. 
nemlig meteor jernet umaadelig seigt og yder stor motstand mot 
sønder slitning. Det er i sa a henseende analogt med det berømte 
Damascenerstaal. Naar nu meteor jernet blir søndersprængt et 
eller andet sted ute i verdensrummet, blir bruddet sterkt for¬ 
revet, med høie opragende takker og dype søkk, og saadan farer 
det omkring indtil det naar vor atmosfære. Da smelter noget 
av takkene bort og det hele relief formildes, uten dog helt at 
forsvinde. Og da grop erne altsaa oprindelig er „uthulet ved 
brud“, kalder Derwerth dem for rhegmaglypte r. 
