100 
Murray blev aldrig nogen systematiker, hans hele aandsret- 
ning gik mot de mere almindelige problemer, som havet selv 
frembød. Havets dybder, dets avleiringer, dyrelivets avhængig- 
het av forholdene i havet, det var hans særlige interesser og 
disse veg aldrig fra hans tanker. Av ekspeditionens materiale 
valgte han derfor at ofre sig for bnndavleiringerne; men studiet 
derav gjorde han i virkeligheten til et studium av livsbetingel- 
serne i havet. Under selve ekspeditionen fik han, mere end nogen 
av de andre videnskapsmænd ombord interesse for de pelagiske, 
de svævende dyreformer. Han utførte under ekspeditionen store 
mængder av mikroskopiske præparater av de pelagiske former, 
hvis skaller findes paa havets bund, og bundavleiringerne var for 
ham derfor ogsaa et middel til studiet av selve havets pelagiske 
liv. Det vilde her føre altfor langt at gaa ind paa den store 
mængde av kjendsgjerninger og ideer, som dette studium førte 
til. Av størst og mest almen interesse er hans store og frem¬ 
synte forsøk paa at forklare havets rigdom i forskjellige farvarid 
i arktiske, i tropiske, i grunde, i dype farvand. Han paaviste, 
at de pelagiske dyrs skaller kun fandtes paa havbunden i for¬ 
holdsvis smaa dybder, skjønt disse samme dyr i milliarder svæ- 
vet ogsaa over de største dyp. Han forklarte dette slik, at 
skallerne blev opløst og dyrene fortært inden de kunde naa ned 
til dyp av flere tusen favne. Heri fandt han igjen en av de 
vigtigste aarsaker til, at de store oceansletter i virkeligheten er 
ørkener med et meget ringe dyreliv. De kan selv ikke produ- 
cere ny organisk substans og faar kun ganske litet tilført fra 
de øvre vandlag. Det rike dyreliv som findes nær kysterne, 
forklarte han i sidste instants som fremkaldt ved den store 
mængde „organisk støv u (detritus) som av elver og regnvand 
føres ut i sjøen. Der hvor de fineste organiske partikler bund- 
fældes og samler sig som det fineste mudder („the mudline u ) 
der er oceanets rikeste havnegange, dette var hans stadige om- 
kvæd, som han ofte fremholdt i sine samtaler med interesserte. 
Disse idéer var langt forut for sin tid, de har først i de aller- 
sidste aar begyndt at spille en rolle i havforskningen, dels fordi 
de blev optat av den danske forsker C. G. Joh. Petersen i hans 
nyeste fremragende arbeider, og dels fordi de spillet en rolle 
under den ekspedition med „Michael Sars“ som Murray bekostet 
og tok del i. Fiskenes vandringer ute paa „eggene u i sjøen, hvor 
