102 
en nøiagtig kontrakt mellem os, en kontrakt, som „ikke maatte 
offentliggjøres, men hvis hensigt var at klargjøre den almindelige 
karakter vor overenskomst hadde“. I denne kontrakt fastsætter 
han baade mine og sine egne pligter. I den paragraf i hvilken 
mine rettigheter sikres satte han ind en bestemmelse om, at 
disse rettigheter „skulde Sir John Murray ikke blande sig i 
medmindre han blev spurgt om sin mening eller raad“ („Sir John 
Murray not to interfere except when asked for suggestion or 
advice u ). Han følte en stor og varm glæde naar han kunde gi 
„a fellow a chance u . Videnskapen var for ham det største i 
samfundets liv. Kun gjennem videnskapen kunde efter hans 
mening et folk naa større rigdom, erfaring, frisind og lykke. Alle 
de som kunde gjøre noget for et folk burde derfor fremme viden¬ 
skapen. 
Faa mennesker har det været git at ha en saa sterk, klar, 
sund overbevisning, saa faa tvil, saa faa ængstelser for egen 
eller samfundets skjæbne, i stort eller smaat. 
Den slegt som nu lever har i mange retninger andre opga- 
ver, synspunkter og maal. Vor tid er ikke i saa fremtrædende 
grad en expansionens tid. De intensive opgaver træder sterkere i 
forgrunden. Vor tid makter neppe at se saa foihaabningsfuldt 
mot fremtiden, som den, i hvis midte Murrays livssyn blev til. 
Men heller ikke blandt hans samtidige var der vel mange, som 
hadde den kraft til at bevare tidens store forhaapninger, som 
han. Han vil derfor i fremtiden staa som et eksempel paa det 
eiendommeligste og bedste fra en stor tid i et stort folk. 
«4 
Hugormens vertikale utbredning i det 
sydlige Norge. 
Av James A. Grieg. 
(Foredrag i Bergens biologiske selskap 4de februar 1914). 
„Naturen“s novemberhefte ifjor (p. 354) indeholdt en notis 
om hugorm paa Hardangervidden. Senere er der til redak- 
tionen indløpet flere meddelelser om hugormen i høifjeldet østen- 
fjelds. I tilslutning til disse meddelelser har jeg søkt oplys- 
