149 
De forholdsvis kolde havstrøk er mere rike paa fisk og sjø¬ 
pattedyr end de tropiske hav, Middelhavet og Det røde hav. 
De land, hvor fiskeriet spiller en vigtig rolle for ernæringen, er 
derfor landene omkring det nordlige Atlanterhav, Ny-Skotland, 
New-Foundland, Island, Norge og landene om Nordsjøen; end- 
videre landene omkring den nordlige del av Stillehavet, Japan, 
Sibiriens østkyst, Alaska og staten Washington. Det kaspiske 
hav og Aralsjøen er ogsaa rike paa fisk. 
De store fiskerier varer kun en kort tid om aaret, og fiske¬ 
varene maa ofte transporteres lang vei. Derfor har man fra 
de ældste tider konservert fisken ved saltning og røking; disse 
præparationer forandrer fiskekjøttet, idet anorganiske salte og 
produkter av en ufuldstændig forbrænding (karbolsyre o. s. v.) 
trænger ind i det. Yed nedlægning i saltlage, slik som man 
gjør med sild, gaar en del nyttige salte ut i lagen, og skade- 
lige salte trænger ind i kjøttet; de fremkalder trang til andre 
pirringsmidler. Bruken av røket og saltet kjøt og fisk bidrar 
meget til nydelsen av øl og brændevin. Røket og saltet fisk 
danner hovedbestanddelen av den svenske „seksa a og russer¬ 
nes „zakouski“, hvor man indimellem tar sig drammer av 
brændevin. 
I det sydlige og østlige Asien med tilliggende øer finder 
man forhold som er helt forskjellig fra de europæiske. Her er 
landbefolkningen fremherskende i de tættest bebyggede strøk; 
smaabruk og havebruk er den vigtigste form for jordbruket. 
Her er ikke plads for opdræt av kvæg, og kjøtnæring er litet 
utbredt. Religiøse forestillinger virker i samme retning; mu¬ 
hamedanerne har ikke lov at spise svinekjøt; huddhismen og 
brahmanismen er imot ethvert bruk av kjøt. 
Det synes i det hele som om en forøkelse av folkemængden 
fører til et formindsket bruk av kjøt. I det midtre Rusland 
har græslandet med de store hjorder av stort og smaat kvæg 
maattet vike pladsen for kornåkre. Det samme var tilfældet i 
Tyskland i forrige aarhundrede. I det gamle Grækenland ser 
vi de homeriske helter fraadse i kjøt, i det femte og fjerde aar¬ 
hundrede f. Kr. roser hellenerne sig av at være „bladspisere“. 
De ariske hyrdefolk, som indvandret til Indien, spiste kjøt; 
nu er det Indien som viser det laveste forbruk av kjøt pr. ind- 
bygger. [I Norge synes ogsaa denne regel at holde stik : ifølge 
