201 
disse bier gjennomløper sin utvikling, kan ikke direkte iagttas, 
og hvad vi vet derom, har vi derfor maattet samle ad meget be¬ 
sværlige om veie. 
Ad saadanne om veie har det kunnet paa vises, at vi inden 
jordbislegten Halictus finder forhold som maaske lar sig tyde 
som den første spire til en samfundsutvikling i retning av 
humler nes . 
Slegten Halictus omfatter et temmelig stort antal arter, hvor¬ 
av der i vort land hittil er paavist 9 eller muligens 10'. 
Av disise er dog kun 4 saapas almindelig utbredt at de kan 
sies at være* forholdsvis let tilgjængelig for dem der maatte ønske 
at gjøre deres nærmere bekj endskap. 
De er alle meget smaa insekter, som neppe vilde tiltrække 
sig andre end entomologens interesse eller opmerksomhet, dersom 
ikke enkelte arter ved at hope sig sammen til temmelig store 
kolonier av og til hadde ført en eller anden vandrer til at stanse 
op ved deres redesteder, som ikke sjelden ligger ved veier eller 
haardt trampede stier. 
Det er særlig en av vore arter, den temmelig uanseelige 
Halictus calceatus, der forekommer saa almindelig i det sydlige 
Norge at man saa at si kan træffe den langs alle veibredder og 
paa enhver solbakke hvis jordson on bestaar av mere eller mindre 
med sand opblandet ler jord, og hvis: græsvekst ikke er for tæt, 
Paa gangstier der fører langs saadanne bakkeheld, vil man 
ofte finde en mængde simaa huller, der ofte ligger saa tæt ved 
hinanden at det ser ut som om der er avfyret mange haglskud 
mot den blotlagte jordflate. 
Ser man nøie til, vil man ofte finde løsgravet jordmateriale 
oplagt som smaa volde omkring hullene, der som oftest har et 
tversnit av 5—6 mm. 
Stanser man litt og ser nøie efter, vil man snart faa sie 
enkelte av de smaa Halictus-hunner vende hjem fra marken 
belæsset med blomsterstøv, som de har indsamlet til næring for 
deres yngel. 
Skulde nogen faa lyst til at utgrave et av de rør som de 
nævnte huller fører ned til, vil det snart vise sig at det ikke er 
en saa liketil sak som man paa forhaand maaske indbilder sig. 
Den lermasse hvori røret er gravet, er ofte saa løs ■— eller 
efter et længere regnveir saa gjennembløtt — at man ofte taper 
