Lignende celleanlæg er ogsaa kjendt hos. et par nærstaaende 
arter, og åndes maaske bed st utviklet hos H. 4-cinctus, av hvilken 
jeg nedenfor efter D. von Buttel gjengir en avbildning av rede- 
anlæg med en hun (fig. 2). 
Fordelen ved et saadant cellearrangement fremfor det sed¬ 
vanlige hos jordbierne forefundne, er temmelig iøinespringende. 
Ved at frigjøre celleanlægget fra den jordmasse hvori det op- 
rindelig er utgravet, kan fugtighetsforholdene langt bedre regu¬ 
leres, idet komplekset nu er omgit av luft, og kun er forbundet 
med taket med en ,,søile“. 
Et saadant celleanlæg betegner altsaa virkelig en utvikling, 
Fig. 2. 
som hos humlebierne er ført videre derved at der av dyrene selv 
er tilveiebragt et byggestof, som byr endnu større fordele end 
Halictus-anlæggenes byggemateriale. 
Halictus-cellerne er meget skrøbelige, og hvis de er meget 
tørre, hvad der netop var tilfældet med de av mig fundne, falder 
de let sammen ved berøring. Forøvrig er deres stabilitet natur¬ 
ligvis ogsaa avhængig av til hvilken grad den ydre utformning 
er naadd, altsaa med andre ord hvor tyndvæggede de er. 
Imidlertid maa det erindres, at de er ophængt i en jord- 
hvælving som for det meste ligger 15—20'cm. under jordover¬ 
flaten, hvorved de jo er ganske bra beskyttede. 
Ogsaa i en anden bislegt, Osmia, forekommer celleanlæg med 
et større antal celler, optil 250 i et enkelt anlæg, men heller ikke 
