228 
to vandrette, fligete, i omrids, næsten like, blade, ett til hver kant. 
En høire- eller venstrekam kan være saa svær og kjøtfuld at 
den skygger helt for det ene øie. Eh, slik -kam er, naar man 
bretter den op, sterkt hvitagtig. Hos en høne observerte jeg en 
ildelugtende fold over det ene øiei, som kammen hang helt ned 
over. „De kraftigste haner har retkam, og ikke hængekam“ x ). 
Hos hønerne paatræffes undertiden et ganske bemerkelsesværdig 
tilfælde: En høne med kammen avgjort mot én side, og som har 
verpet noksaa godt om vaaren, øker sterkt med egglægningen 
utover sommeren; samtidig begynder kammen at bli saa blodrik 
at den falder helt over til den motsatte side, hvilket ikke er 
naturlig for hønen, saa den ofte gaar og kaster paa hodet for at 
faa den rigtig igjen (efter en tid vænner den sig dog til det). 
Først naar hønen slapper av med egglægningen igjen, kommer 
kammen atter paa ret plads. Dette tilfælde er almindelig. 
Likeledes indtrær det hyppig at kammen ved indtørkning, grun- 
det egglægningens fuldstændige ophør om høsten, falder over til 
den gale side, og forblir der helt til vaaren. — At kammen sen¬ 
der en lang tap (kalkunkamlignende) ned langt nedenfor nebbet 
har jeg kun iagttat hos en eneste høne. 
2. Retkam. Med dette menes en kam som staar ret op 
langsefter hodet. Grænsen for saakaldt retkam og saakaldt side- 
kam kan stundom være flytende, da retkammen ikke sjelden 
øverst har en liten heldning mot venstre eller høire. Retkam¬ 
men kan være enkelt eller dobbelt (i sidste fald dog sjelden 
spaltet helt til grunden). Den dobbelte kam er noget eller 
meget tykkere, især den sambladede nederste del. Hanen kan 
ha evne til at bære en meget høi retkam, uten at den falder ned 
til en av siderne. Yderst sjelden saa hos hønen; derfor er de 
største hønekammer at finde blandt sidekammerne (der gis selv¬ 
følgelig en mængde smaa sidekammer ogsaa). 
3. Rosenkammen frembyr ogsaa mange variationer. 
Den kan være regelmæssig eller uregelmæssig, mer eller mindre 
„blomkaallignende“ eller endende i en spids, som enten er bøiet 
bakut, til siderne eller opover. Kammen kan ogsaa enten være 
tiltrykt til hodet eller hvile paa en smalere støttebund. Den 
kan være mere eller mindre bred, og radernes antal kan være 
x ) Kr. H. Dyring: Norsk liønsebolv 
