231 
anden naarsomhelst siden, naar bare anledning dertil gis. De 
v i 1 ha gjort op sit mellomværende, ha avgjort hvem som skal 
bli „over“. Enkelte haner blander sig dog i hønernes slags- 
rnaal, og springer ret imeilem dem, saa de maa slippe hverandre 
(naar hanen er gaat, begynder de somoftest igjen!) Av disse 
„f r ed elskende'‘ haner er nogen meget partiske. I 1905 hadde 
jeg er hvit italienerhane, som engang løp imeilem da to høner 
(Lok og Bl) slos. Men underlig var det at se, at hanen, da 
den hadde skilt de kjæmpende, gav Lok et skarpt hak i hodet, 
mens den derimot øieblikkelig parret sig med Bl. Dette samme 
gjentok sig flere ganger utover, naar disse to høner kjæmpet, og 
hanen kom til. At hanen saaledesi bestemt foretrak 1 ) den ene, 
og var ærgerlig naar den trodde at der tilføiedes denne nogen 
overlast, er indlysende. Og endda var begge høner av samme 
race, hvite begge to og av samme størrelse og alder; men an- 
sigterne var jo rigtignok vidt forskjellige, og det var vel det 
hanen la merke til. — Naar to høner (haner) slaas, kan ogsaa en 
anden høne (hane), en som er „over“ dem begge, blande sig i 
striden; men det blir da nærmest for at vise sin egen over¬ 
legenhet. 
Er aset den fysiske lidelse som hønsene maa utholde naar de 
slaas, er slagsmaalet fra, et æstetisk synspunkt baade vakkert og 
interessant. Saavel høner som haner faar nemlig baade ved for¬ 
beredelsen til kampen og under denne et rent forandret og eien¬ 
dommelig utseende. Naar hønsene lager sig istand til slags¬ 
maalet, gjør de forkroppen skjæv og trekantet, skyter den ene 
skulder skarpt ut og bøier gjerne hodet mot jorden. Derpaa 
fælder de halvt eller helt den ené vinge, sprer og reiser hale- 
fjærene, og stiver halsfj ærene noget ut. Indimellem eller hele 
tiden lar de høre en syngende trudselslyd; det virker som naar 
to herolder, hver med sit forskjellige instrument, blæser til slag. 
Nu kommer andet stadium : Hønsene gaar i skridt og nærmer 
sig hinanden, mens halsfj ærene spiles helt ut som en krave. 
Mellem første og andet stadium gaar der et øieblik eller optil 
x ) Et lignende eksempel nævner Karl Groos (Die Spiele der Tiere, 
Jena 1896) om tamme b nr f n gler, idet han fortæller, at der mellem en 
bestemt han og hun aldrig forekom nogen parring, mens hannen hyppig 
parret sig med de øvrige hunner. 
