252 
tuer, hvorav den ene var forholdsvis stor og kraftig, i samme 
bergvegg. Bastarden vokser fra 1 dm. til 5 m. fra st amf orm er ne. 
Samtlige voksested er ligger ganske nær sjøen og kun nogen faa 
meter over havflaten. 
Hvad der paa voksestedet fængsler mest ved første øiekast, 
er bastardens friske lysegrønne farve, hvorved den straks skiller 
sig fra begge forældrene, som har en mørkere farve. Ved nær¬ 
mere betragtning vil man finde at bastarden viser sig som en 
fuldstændig mellemform av begge- forældre. Den har 3—5 kile- 
formede primære bl ad segmenter, mens disse hos Olavs-skjeg er 
længere og linjeformet, og 2 eller 3, sjelden flere i tal; hos mur- 
burkne er ant allet av prim ær e bladsegmenter 4—40, og disse er 
omvendt eggformet eller ruteformet. 
Ogsaa, i sin indre bygning viser bastarden, ifølge prof. Sv. 
Murbecks undersøkelser, intermediære karakterer, som tydelig 
viser dens sammenhæng med murburkne og Olavs-skjeg, og som 
helt utelukker sortburkne (Asplenium Trichomanes), der ogsaa 
vokser i mængde paa de nævnte steder. S-. K. Seiland. 
Sort salt. En dansk historiker, A. Clement, har tat for sig 
en „lærd og kuriøs materie“ ved at behandle nævnte emne i 
„Danske studier 1914“. Be f er enten maa tilstaa at han aldrig 
hadde hørt om sort salt før, og dette har dog været et norskt pro¬ 
dukt. Det omtales allerede i Gulatingsloven, hvor der staar 
at „leilendingen maa ikke skrælle ytterbarken av bjerketrærne, 
undtagen hvis han trænger at kjøpe sort salt“, og de-n berømte 
tyske bergmand Agricola. skriver i 1546 : „De-t norske salt, som 
indkokes i jerngryter, er saa sort at det kun kan brukes av 
bondefolk“. Det salt som der sigtes til, utvandt man her- 
tillands og i Danmark ved at brænde tang, og lute ut asken. 
Indkokes derpaa luten i jerngryter, blir den forurenset av sort 
jernsulfid. Saltet var meget urent og slet, men man brukte det 
almindelig, da det var vanskelig at faa fat i noget bedre. 
Paa Færøene saltet man før i tiden grindehvalens spek sim¬ 
pelthen med asken uten at lute den ut; denne aske- var opblan- 
det med kulrester og av den grund sort. Angaaende- tangsaltets 
historie i Norge og Danmark har forfatteren samlet en hel del 
oplysninger fra meget vidtspredte kilder, og er man noget kul¬ 
turhistorisk interesseret, vil man læse hans avhandling med stor 
fornøielse. 
Ved denne anledning kan det være værd at erindre om, at 
vi har en vel hundrede aar gammel værdifuld avhandling om 
salt vinding i Norge av L. Stoud Platou: Historisk under søgelse 
om saltsydning og salthandel i Norge. Historisk-filosofiske 
samlinger. Utgivne av Det kongelige se-lskab for Norges vel. 
Tredje dels første bind. Chr 1812. 71—112. Kristian den 4de 
fik anlagt et saltkokeri, hvori man tilgodegjorde en saltkilde paa 
