290 
Ikke et eneste foraar er gaat forbi uten at jeg har hat 
anledning til at kike ind i idetmindste et par blaameiserederl 
og talrik er den skare unger jeg i aarenes løp har set forlate 
dem for at drage ut i den friske nyløved© skog, hvor disse 
muntre og livlige væsener hører hjemme. 
Og det er mig al tid en fryd at mindes hvad jeg har oplevet 
under mine mange besøk ved blaameisens reder. For der er det 
ved denne lille nydelige fugl, at naar den først har forstaat at 
den besøkende ikke vil gjøre den eller dens yngel nogen fortræd, 
blir den steds© dristigere og modigere overfor ham, ja dens frei- 
dighet kan likefrem anta de mest forbausende former. 
Et par blaameiser hadde en sommer sit rede i en fors tøt- 
ningsmur tæt op til det hus jeg dengang bebodde. Jeg fandt 
det en dag da jeg var nede ved brønden som laa tæt opunder 
muren. 
Hannen som netop kom hjem belæsset med for til de endnn 
ganske smaa unger, var til at begynde med meget uvillig til at 
ville røbe redets beliggenhet for mig, og i over et kvarter 
maatte jeg vent© til den endelig bekvemmet sig til i mit paasyn 
at smutte ind til ungerne. 
Efterat jeg imidlertid et par ganger hadde besøkt redet, 
viste den snart en helt anden opførsel, og allerede etter fire 
dages forløp smuttet begge forældre helt ugenert ind, uten at ta 
det ringeste hensyn til om jeg befandt mig i redeaapningens 
umiddelbare nærhet. 
Selv om jeg stod lænet op mot muren i knapt en halv meters 
avstand fra flyvehullet, smuttet de uten videre ut og ind, idet 
deres; gløgge øin© dog stadig var rettet paa, mig for at utspeide 
mine mindste bevægelser . 
Mens hannen — siom i dett© tilfæld© var kj endelig skar¬ 
pere tegnet end hunnen —• var ind© og foret ungerne, traadte 
jeg hen foran aapningem og kikket ind til den. Den blev da tyde¬ 
ligvis ©n smule ængstelig; men jeg vild© prøv© den og trak 
derfor kun mit ansigt omtrent en decimeter bort fra indgangs- 
hullet. Det var imidlertid nok til at den modige lille fugl fandt 
at kunne vove sig ut, og den klart© utflyvningen saa behændig 
at den ikke engang streifet mit ansigt med vingen. 
Dagen før ungerne forlot redet, moret det mig at stille den 
kjække familiefar paa en endnu haardere prøve. Jeg stillet 
