312 
mange penge spares og bliver i landet, saa mange fattige lan- 
dets børn og indbyggere derved vinder føde og subsistance, som 
ellers ved lediggang og betleri ikkun var landet til byrde, uden 
at melde om den særdeles glorie for riget, at siaadanne kostbare 
°g nyttige exporter her findes og produceres, og at fremmede 
endog maa gi ve nationen den ære, at de baade har naturel, 
lyst og vilje til saadanne og flere entrepriser, hvortil landet selv 
og dets situation desuten fournerer saa mange bekvemme leilig- 
heder, naar ikkun dertil fornuftig bliver veiledet og ført.“ 
Efter Dreyers 1 død avsluttet hans bo i 1750 en kontrakt 
med stenhugger D 1 r e x 1 e r, som for boetsi og de andre med 
interessenters regning skulde levere 5000 kubikfot marmor, der 
endnu stod tilbake av hvad verkerne hadde forpligtet sig til at 
levere til Christiansborgs slotsbygning. 
Etfter dette ophørte driften efterhaanden. Era midten av 
1750-aarene og til 1775 var al drift stanset. 
I „Personalhist. Tidskr.“ 4 R., b. II, s. 12, omtales, at au- 
dit ør Chr. Gran Molborg „hos borgermester Fasmer i 
Bergen har seet billeder af Mercur og Diana, forarbeidede i 
Amsterdam af marmor fra gaarden „Hope“, der vare fuldstæn- 
dig som italiensk arbeide u . 
Danchert Danchertsen Fasmer var som tidligere nævnt eier 
av Hop fra ca. 1750 1 til 1763. Han døde i Bergen 18 / 1]L 1777. 
I 1772 ansøkte daværende student, senere langmand, Wer¬ 
ner H o s e w i n c k e 1 C h r i s t i e om at erholde privilegier 
paa marmorverkerne i Bergens stift, og fi / 7 1775 fik han sig 
ogsaa overdradd og fornyet de gamle Lillienschiold’skei privi¬ 
legier. Christie gjenoptok nu driften og fik betydelige leve¬ 
ranser til Kjøbenhavn. Diet var særlig ved Mosterhavn brud 
at driften var stor. Christie drev dette brud i forening med 
sognepresten til Finnaas, provst P. H. Hertzberg. 
Under 29 / s 1783 fik Christie privilegium paa at erholde 40 
mand fri indrullering og utskrivning til arbeide ved hans mar^ 
morbrud. 
I 1784 kjøpte Christie Hop og blev saaledes ogaa eier av 
grunden hvorpaa marmorbruddet var. Han optok straks drif¬ 
ten av bruddene baade paa Hope holmen (Marmorøen) og 
i Kors dalen. Marmoren sendtes for det meste til Kjøben¬ 
havn, hvor den efter sigende skulde anvendes til bygningen av 
