315 
1838, at den tilhørte den danske stat. Da vor regjering drev 
marmor bruddet (for egen regning) mod at afgive en sum til 
eierne for stenen, kjender jeg ikke til, hvad denne kostede, men 
at mange penge bleve bortkastede, betvivler jeg ikke. Far, 
som troede sig eier af Korsdalens marmorbrudd, fik en proces 
paa nakken af eierne af Stor e Tved t, til hvem han efter en 
Høiesteretsdom maatte afgive halvten af det han fik af regje¬ 
ringen. Jeg tror ikke, at denne var af nogen betydning, og 
begge parter havde nok liden glæde af processen. Stemene blev 
saget ved Hopsvandet. Leien af vandfaldet og af den bygning 
derved, som ogsiaa Chrdstie havde benyttet dertil, gav fader den 
største indtægt. Da regningen skulde indleveres til regjeringen 
var far i utlandet. Jeg blev dem, som gjorde forlangendet. 
Tager jeg ikke feil beregnede jeg 500 spd. derfor. Summen 
blev ialfald betalt til far uden indvendinger. Dette var al den 
anvendelse, der gjordes 1 af marmoren paa Hop af Krohn. —< En 
bonde, der arbeidede i statens tjeneste med marmoren og saa- 
ledes fik lidt indsigt i hugning, har senere drevet paa at hugge 
mortere af sten, som han selv uddriver i Korsdalem. Manden 
er nu gammel og han har neppe nogen etterfølger i denne 
bedrift. “ 
Siden 1850-aarene har der ikke været brudt marmor paa 
Hop, og marmorbruddenes historie er nu for de fleste derom¬ 
kring uk j endt. Det eneste som ned til vor tid — om end kun 
i navnet — har bevaret mindet om hin industri, er Marmorøen. 
Paa strandbredderne av denne, særlig i sundet mellem den og 
fastlandet, vil man endnu kunde finde masser av marmor- 
splinter. I Vi bes: Søndre Bergenhus Amt, Norges Land og 
Folk, B. XII, sigeis om marmoren paa Hop, at den er en vakker 
hvid marmor, men sterkt opspaltet og kun i temmelig tynde lag. 
I Norges geologiske undersøgelse nr. 22 (1897) har J. H. L. 
Vogt i sin avhandling om N or sk marmor paa side 291 ff. 
omtalt marmoren i Søndre Bergenhus amt. Om marmoren fra 
Hop skriver han, „at ved Hop findes nogle linseformige leier 
af hvid marmor; herfra har jeg seet baade grovkrystallinske og 
finkrysta 1 linske prøver, til dels af aldeles snehvid farve. Man 
har her gjentagne gange, helt siden begyndelsen af forrige aarh., 
forisøgt at bryde marmor, -—- men arbeidet er altid strax bleven 
indstillet, efter opgivende fordi laget (eller lagene), som ligger 
