342 
Det var et rede av graabenet sneppe jeg hadde støtt, paa. 
Merkelig nok lægger ikke denne art sine egg paa jorden, saa- 
ledesi som alle dens. nærmeste slegtninger gjør, men anbringer 
dem i et eller andet forlatt fuglerede høit oppe i trærne. Oftest 
benytter den et forlatt maaltrost- eller duetrostrede; men man 
har ogsaa. fundet at den har benyttet et gammelt ekornrede. 
Det rede jeg fandt, var et gammelt ekornrede. Oppe paa dette 
hadde fuglen tildannet en skaalformig fordypning i det gamle 
redemateriale. No-get nyt materiale kunde jeg ikke se at den 
hadde tilført redet. 
Eggene blev avgit til universitetet; men jeg fik meddelelse 
om at de desværre var saa sterkt rugede at de ikke kunde ind- 
lemmes i eggsamlingen. 
Denne sneppe er noget større end en strandsnipe' med hvil¬ 
ken den, naar man træffer den ved bredden av tjern og elve, 
let kan forveksles: Den skiller' sig fra denne foruten ved sin 
størrelse ogsaa derved at den har længre vinger, der naar helt ut 
til enden av halen. Desuten er de undre vingedækfjær mørk 
brune med meget smale hvite tverbaand. Derved blir vingens 
hele underside meget mørk og ser i farten næsten sort ut. 
Fra sine nærmeste slegtninger, rødbenet og grønbenet 
sneppe, skilles den særlig ved benenes farve. 
Den er utbredt over hele den nordlige del av den gamle 
verden fra Skandinavien til Japan. I Norge findes den blot 
sparsomt i de østlige skogtrakter, sandsynligvis rugende hist og 
her opover til Namdalen. Til rugesteder vælger den helst skog- 
myrene og forekommer i kystegnene kun under trækket og 
meget sparsomt. 
Den ankommer til Norge i den sidste halvdel av april og 
sees de første dage helst ved bredden av tjern og van de. Den 
er yderst sky og vanskelig at komme paa. skudhold, og hvis man 
ikke er opmerksom, kan den, naar den træffes paa saadanne 
steder, let bli tat for en strandsnipe. Senere ut paa vaaren og 
sommeren træffer man den gjerne enkeltvis eller parvisi i skog- 
myrer, ved grøfter og pytter. Da trykker den ofte i græsset 
og flyver ikke op før man er kommet den temmelig nær. 
Om vaaren lar 1 den under flugten ofte sit parringsskrik høre. 
Jeg har bare hørt det tidlig om morgenen før det er helt lyst. 
Det kan uttrykkes saaledes: titilui, titilui, titilui. Av over- 
