358 
som tydeligvis har været almindelig brakt paa ren jag ten. 
(C. 4004). I høifjeldet ved Gra. ah ø (1782 m. o. h.) nord for 
Vinsteren, fandtes i 1876 en smuk, lang jernpil a.v samme type 
(C. 7905). jSToget længre syd, i fjeldet ved Skagsitindon 
(efter amtskartet 5390 fot), er der i 1879 fundet en længre jern¬ 
pil (C. 9252). 
Omkring Bygdin ligger følgende fund: Ved Ola- 
sæter ø. f. Olavandet (1001 meter) en kastespydspids av jern 
(C. 12 045) lik Rygh 524. Opunder Mugna,tinden (1739 
meter) en jernpil lik Ry gli 539 (C. 18 245). Opunder T o r f i n s- 
tinderne nord for Bygdin (2113 meter) en pilespids av jern, 
og endelig ved D r y 11 e s j ø & n syd for vestre delen av Byg¬ 
din en jernpil lik R. 539 (C. 16 476). F j eldet ligger her ca. 
1500' meter høit. 
Omkring T 1 y i n har vi et par fund : ved selve Tyin., som 
ligger 1078 meter over havet, er fundet en ganske stor pilespids 
av jern av den sedvanlige typen (Rygh 539). I Horn dal en 
op mot Tyin nord for Vangsmjøsen. blev i sin tid fundet to 
jernpiler sammen (C. 10 296). Høiderne naar her op til 1000 1 — 
1200 meter. 
Ogsaa i trakterne mellem Valdres og Hallingdal paa stø¬ 
lene, særlig i Vestre Slidre, er fundet adskillige slike' jernbiler. 
Ved indsjøen Sven sik in paa amtsgrænsen, som ligger ca. 
2000*—3000 fot over sjøen, er der ikke bare gjort saadanne løse 
fund, men der er til og med i 1879 gjort et regulært gravfund, 
som vel imidlertid bare kan tyde paa at man ogsaa i vikinge- 
tiden har gjort bruk av støler om sommeren. De mang e enkelt - 
fund i disse traktene behøver vi ikke at gjennemgaa. Heller 
ikke skal vi nævne fund av samme art fra F i 1 e f j e 1 d, fra 
Dovre og Kvikne, som alle tyder paa renjagt. 
De særlig høitliggende fund fra. ITallingdalsfjeldene og Jo¬ 
tunheimen som her er nævnt, maa allesammen skrive sig fra 
renjagt i vikingetiden. Dette ligger ikke bare i sakens natur, 
men det fremgaar ogsaa av pilernes beskaffenhet: disse jern- 
pilene er for store' og grove til at ha været nyttet til storfugl, og 
om andet storvildt i høifjeldet her end rensdyr kan det da ikke 
være tale. Renjagten i vort land er sikkert urgammel i disise 
trakter og paa Hardangervidda. Derom vidner de ikke faa 
sten pi ler av skifer fra stenalderen (fra ca. 2000 1 f. Kr.) som 
