— 114 — 
og at Testikelen trods den mest intime Symbiose med det 
implanterede Ovarium for modne Testiklers Vedkommende 
har bevaret og for umodne Kirtlers Vedkommende har op- 
naaet Sæddannelse. 
Til sine Forsøg anvendte Steinach en eller to Han¬ 
ner (Brødre), en eller to jomfruelige Søstre, der var opdræt- 
tede under ens ydre Forhold, og i Serien optoges endvidere en 
feminiseret Broder og en maskuliniseret Søster. 
De to »Hermafroditer« — som vi for Nemheds Skyld i det 
følgende vil kalde de Individer, der fik implanteret Testikel og 
Ovarium — viste i fuldt udvokset Tilstand ved første Øjekast 
hånlig Bygning. Med nogle Tal angiver Steinach Vægt- 
forskellen mellem de i en Serie optagne Dyr: 
Hermafrodit I 
1088 g. 
- II 
1031 
normal Han 
998 
kastreret Han 
947 
normal Hun 
836 
feminiseret Han 
685! 
maskuliniseret Hun 
1155! 
Af Sand er der rejst Kritik mod Steinachs Angi¬ 
velser af Maal og Vægt som et af Beviserne for en Maskulini- 
serings eller Feminiserings Indtræden, idet Sand med Rette 
hævder, at disse Angivelser vil kunne variere meget efter Dy¬ 
renes Fødeoptagelse og efter den Stilling, Dyrene har indtaget 
under Maalingen; denne Kritik afvæbnes imidlertid efter min 
Mening af Vægtangivelser som de ovenfor anførte, da man sik¬ 
kert tør gaa ud fra, dels at samtlige Dyr indenfor Serien er 
vejede paa samme Tid inden Fodring, og dels at saadanne 
grelle Forskelle ej heller vilde fremkomme hos Søskende un¬ 
der lige Kaar undtagen paa et konstitutionelt Grundlag. 
Af de citerede Tal ser man, at den imiplanterede hunlige 
Pubertetskirtel ikke har kunnet udøve sin hæmmende Indfly- 
delse hos »Hermafroditerne«. Steinach angiver da ogsaa, 
at Behaaringen hos de kunstige Hermafroditer er grov og 
stærk som hos Handyr, og at Penis og Sædblærer er fuldt ud- 
voksede, men samtidigt er Mælkekirtelapparatet stærkt udvik- 
let. Den implanterede Pubertetskirtel har altsaa været i 
