— 240 — 
«ende end ønskelig kunde være. Det er nu engang saa at de to 
nævnte synspunkter vanskelig lar sig forene i et og samme 
.arbeide; oversigten, parallelisering mellem forskjellige arter, 
vanskeliggjøres ogsaa ved de lange skildringer som kommer 
imellem. Jeg tror derfor at det hadde været heldigere om 
forfatteren hadde delt arbeidet, git os de videnskabelige 
undersøkelser i en del for sig med den detaljerte fremlægning 
av materialet som disse kræver, men som nu tildels er utelatt, 
og i en anden del fiskerierne og heri kun medtat hovedresul- 
taterne av sine videnskabelige undersøkelser. 
Der er en række, videnskabelig set interessante problemer 
-som forfatteren kommer ind paa. Av disse skal her berøres 
ett. For abborren er H.-K. kommet til det resultat, at hun- 
neme blir større og »ældre« end hannerne, likesom deres 
vekst ialmindelighet foregaar hurtigere. Grunden til at store 
hanabborrer saa sjelden paatræffes mener forfatteren sandsyn- 
ligst maa søkes i at disse stanser sin vekst tidligere end hun- 
fiskene. Det er nok saa, at aldersbestemmelse grundlagt paa 
skjællenes vekst (aarringer) ikke er helt paalitelig for de 
ældre fiskers vedkommende, idet de senere leveaar, efterat 
fisken er holdt op at vokse, ikke har sat sine spor i skjællene. 
Men dette maa da likegodt gjælde for de gamle hunfisker som 
for hanfiskene, selv om de første som regel vokser hurtigere. 
Den mest likefremme forklaring er, efter min mening, at anta 
hvad tallene viser, nemlig at hunabborrene blir ældre end 
hannerne. Denne forklaring synes jeg vinder i sandsynlighet 
naar den sees i sammenhæng med et andet forhold hos abbor¬ 
ren. Ifølge Huitfeldt-Kaas skal nemlig hannerne være i over- 
vegt blandt de yngre gytende fisk, hunneme blandt de ældre. 
Hvis altsaa hannerne blir kjønsmodne nogen aar tidligere end 
hunnerne, er det ikke urimelig at anta at der sker en tilsva¬ 
rende avkortning i levetiden. Stort set er der for dyrearterne 
indbyrdes en saadan relation mellem deres livslængde og den 
tid de behøver for at opnaa kjønsmodenhet, en lang barnealder 
svarer til en høi levealder, en liten art blir tidligere kjøns- 
moden, men har kortere levetid end en nærstaaende større art. 
At dette for fiskenes vedkommende ogsaa kan gjælde for kjøn¬ 
nene blir sandsynlig, naar vi ser hen til hvor dypt gytningen 
griper ind i deres liv i det hele. “Hvad nu abborren angaar saa 
